EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
GÖR DITT BÄSTA
-Undan. -Försvinn, din lymmel.
BASERAT PÅ SANNA HÄNDELSER.
Nå, pojke, önska mig lycka till.
Jag är strax tillbaka.
Far!
Nej!
Far!
Vart tog du vägen?
Ingenstans.
Du vet vad som står på spel.
Inte bara för mig, utan för dig med.
Jag hittade dig inte. Sen gick jag vilse.
Sluta!
Med vem?
God morgon.
Luggi?
Hallå.
Se på mig.
Vad har hänt?
Berätta!
Vad har hänt?
Berätta! Vad har hänt?
Berätta, vad har hänt?
Du ställde till det, Glogauer. Och jag hatar att bli besviken.
Det fanns inget annat sätt.
Hoflinger var för fäst vid sitt liv för att begå självmord.
Jag förväntade mig en snygg lösning, inte såna utsvävningar.
Hoflinger var en anständig man. Han förtjänade inte det där.
Det var inte jag som ville ha bort honom.
Vad mumlar du om?
Med all respekt, hr. Prank. De lär skylla på kannibalerna.
Tror du att polisen är så dum?
Tja…
Försvinn bara.
Den förbannade femte platsen.
Du vet, hr. Prank…
…vi är lika, du och jag.
Mer än du tror.
Jag står kanske mer på den mörka sidan, och du på den ljusa sidan av månen,
men det är ändå samma måne.
Adjö.
Ha en trevlig dag.
Hr. Hoflinger.
Vet du om din far hade nåt samröre med de här?
Det finns ett mänskligt zoo på Wiesn i år.
Med samoaner från Söderhavet.
Kannibaler?
Just nu utgår man ifrån att samoanerna…
…tog din fars kvarlevor och, tja…
Vem begick dådet?
Vi grep hövdingen direkt.
Vi kollar alla ledtrådar, var så säker.
Men…
…det är ett märkligt fall.
-Vad ska undersökas? -Sånt som inte stämmer.
Sånt som inte stämmer?
Jag beklagar verkligen.
Hade din far något med sig när du såg honom senast?
Sin gyllene tapp.
Han hade den alltid i fickan.
-Gå. Ner till vänster. -Vad är det?
Kom igen!
-Vad håller vi på med? -Du har ingen aning, va?
Det du inte kunde låta bli att göra kan leda till graviditet.
Du måste ta det här på allvar.
Ett enda ord så skär jag upp dig.
Vad är det där?
Vinägeressens.
Jag ber dig att lita på mig.
Vi kvinnor är alla likadana på ett sätt.
Är du galen?
-Det där gör jag aldrig. -Jo då.
Vad säger din far när hans anständiga och späda dotter sväller upp som en gravid ko?
Idag är ingen bra dag.
Det är det mörkaste ögonblicket nånsin, för att vara exakt.
För mig…
…för pojkarna, för er alla.
Min make var en av er.
Han var stolt över att jobba med er.
Ni var hans familj.
Och jag vet vad han betydde för er.
Hans plötsliga död…
-…innebär… -Min far dog inte bara.
Han dödades.
Roman.
Av en hord gudlösa vildar som hade tvångsförflyttats.
Polisen vet om det, men de gör inget.
Inte här, Roman.
Du sa det själv.
Det här var hans familj…
…hans blod, hans öl.
Idag min pappa, imorgon era barn.
Vi skickar kannibalerna till helvetet! Vem är med mig?
Snälla ni, gå hem. Be!
Jag är inte på humör att be.
Då går vi! Vi hänger upp utlänningarna i närmaste träd.
-Ja! -Kom igen!
Kom igen!
Gör er redo! Kom igen!
Roman!
Vad håller du på med?
Någon måste göra det.
De attackerar våra familjer. Vi ska visa dem!
-Jag mosar dem! -Vi ska visa dem!
Kom igen! Nu gör vi det!
De kommer.
Hallå.
Det var väl oundvikligt.
Samlas bakom mig.
-Stopp, Hoflinger! -Se där!
Polisen skyddar mördarna. Så fint, då.
Ja, och jag ska berätta varför. Jag tillåter inte lynchmobbar.
Kom igen.
-Kom igen. -Kom igen.
Vad sa jag? Stanna där!
Annars träffar nästa kula din skalle.
Vågar du verkligen utmana mig?
Skjut, då.
-Ge honom stryk. -Stanna där.
Vi är inga mördare.
Hoflinger…
Jag förstår dig.
Hövdingen hamnar ändå på schavotten.
Han tog ensam på sig ansvaret för dådet. Det borde blidka alla, eller hur?
Jag vill se svinet lida.
Som min far led.
De där människorna… kommer från andra sidan jorden.
De är fattiga konvertiter som sålde sina själar för lite pengar. Och varför?
För att svälten härjar på deras ö.
En ö i det tyska protektoratet i Söderhavet.
Så nu är det vårt fel?
Det sa jag inte.
Jag har gjort det här länge. Jag är en gammal polis som sett mycket.
Du förstår, såret på din fars huvud…
Man undrar ju: finns det ett odjur här som har gjort hövdingen till syndabock?
Och jag frågar mig själv…
…om du bara är en gammal man som läst för många dåliga romaner?
Och jag såg ett odjur stiga upp från havet.
Det hade tio horn och sju huvuden.
Och på sina horn hade den tio kronor.
Och odjuret jag såg liknade en leopard
och dess fötter var som en björns och dess gap som gapet på ett lejon.
Nå, käre Urban, har du något åt mig?
Förhoppningsvis något användbart. Bordellmamman har en son i regementet.
Intressant.
Du där, fler dödskallar! Det ska ju vara spöklikt!
Låt München lysa!
Du får ta över värdshuset, Ludwig. Roman behövs i bryggeriet.
Jag ska se till att allt fortsätter såsom far hade önskat.
Vänta.
Tänker du överta affärerna?
Hela verksamheten?
Men hur? Du är en kvinna, mamma.
Jag är arvingen.
Din far ägde aldrig bryggeriet.
Men jag är den förstfödde.
Jag kollade bokföringen. Ni vet att vi har skulder.
Vi har inte tid för extravaganser som att exportera eller annat.
Deibel är ett traditionellt bryggeri, och så ska det förbli.
Du ska hålla mig informerad om allt som pågår.
Med Guds hjälp klarar vi oss.
Förutsatt att vi håller ihop.
Du begår ett stort misstag.
-Pappa lovade mig… -Understå dig inte!
Snälla, sluta.
Han är inte ens begravd, och ni bråkar om affärerna?
Är vi överens?
Det var allt.
Du.
Jag ska göra om värdshuset.
Verkligen?
Du kan fortfarande förverkliga dina drömmar. Du tar över här en dag.
Du har öl i dina ådror, som far alltid sa.
-Nonsens. -Jag ska göra om.
Det här är för normalt. För tråkigt. För mycket "Giesing".
Ja…
Se då till att göra så det inte är normalt. Du är chefen.
Du har mer frihet än jag.
"För mycket Giesing."
Du är knäpp.
Idiot.
Gå och be mamma om ursäkt, din idiot!
Kristi blod har spillts. Ignatz Hoflinger var fri från synd.
En hedervärd man som inte bara såg bryggandet av kvalitetsöl som sin plikt,
utan också nattvarden.
Vi tar avsked av en man som gick bort för tidigt.
Må de efterlevande finna tröst i att Ignatz Hoflinger kommer att leva vidare.
Genom sina söner och sitt kvalitetsöl.
Jag beklagar sorgen, fru Hoflinger.
Din make kommer inte att glömmas bort.
En tragisk död.
Tack, rådmannen.
Jag behöver din garanti för att vi får behålla vår plats på Wiesn.
Vi måste följa reglerna, och de säger att platsen måste auktioneras ut igen.
Utan platsen är vi förlorade.
Och det vill ingen.
Jag ska se vad jag kan göra.
-Och? -Förbannade svin.
Han har ingen respekt för de döda.
Kom.
God dag.
Fru Hoflinger?
Jag heter Curt Prank.
Det här är min dotter, Clara.
Jag beklagar sorgen.
Tack.
Kommer du?
Känner du dem?
Nej.
Jag fick besked om auktionen.
Ni vet att vi behöver platsen.
Jag behöver allas löfte
om att ingen bjuder på den.
Är du galen, Maria? Ingen skulle göra så mot Ignatz.
Era löften på min fars begravning.
Vi räknar med er.
Även på en så här kall dag…
…kan man känna solstrålarna...
…frk. Clara.
God dag.
Prank.
Stifter.
Jag är hungrig, far.
-Vill du ha något? -Nej, tack.
Den unge Hoflinger har ordnat med ganska tung mat. Orkar din känsliga mage med det?
Jag bär ingen gördel idag.
Så det går bra.
Tallrikarna är där borta.
Tack.
Maria.
Jag beklagar sorgen.
Tack.
-Jag är så ledsen. -Det är okej. Jag vet.
Jag vet.
Jag beklagar sorgen.
Varför sa du inte att du inte var ett hembiträde?
Skulle det ha förändrat något?
Förlåt mig.
Jag behöver dig bakom disken, Roman. Kommer du?
Vi bryggare kontrollerar de flesta gästgivarna i München.
Hoflinger var ett undantag.
Han var bryggare och gästgivare.
Han var en hårding, va?
Gästgivarna kontrollerade oss alltid med Wiesn,
men vi köper sakta men säkert upp deras värdshus och deras platser med dem.
Hur som helst, mina kära kollegor och jag är glada…
…att han är död.
Och änkan?
Vi väntar. Var man står sig själv närmast.
Väntar på vad?
Att hon ska visa svaghet.
Gör inte du det?
Jag kom bara för att beklaga sorgen.
Självklart.
Vad är det?
Inget.
-Inget? Vad är det? -Inget.
Rövhål.
Vem är hon?
-Vem? -Vem tror du?
-Dockansiktet. -Jag vet inte.
Du vet ingenting.
Och vad gör hon?
Jag vet inte, rövhål.
Vi bygger en framtid för München för alla.
Men det vet du ju redan. Du är en affärsman.
Framtiden tillhör de som är modiga nog att forma den.
Nu går vi.
Stifter.
Prank.
Frk. Clara.
Vilken är din favoritblomma?
Svarta rosor.
De är svåra att få tag på.
Inte bara rosorna.
Alla har sina nöjen.
Vi auktionerar ut en plats på Oktoberfest.
Värd: staden München, som representeras av rådman Urban.
Tidigare hyresgäst: Hoflinger, Ignatz.
Fru Hoflinger, Maria: 1 000 mark.
Och det finns ett bud till.
Vad?
Vem i helvete var det? Ni lovade.
Tystnad, tack.
Fru Jakobmeyer, Gertrude.
Jag bjuder tvåtusen mark.
Vad?
Vad håller du på med, Gerdi?
Min far hjälpte dig.
Sluta med detta nonsens!
Tystnad, tack.
Tvåtusen mark...
...första gången,
andra gången, och...
Tvåtusenfemhundra.
Budet är 2 500 mark. 2 500 första gången…
Tvåtusenfemhundra, andra gången…
Tretusen mark.
Budet är på 3 000 mark.
Tretusen mark, första gången…
Tretusen mark, andra gången…
Auktionen är härmed avslutad.
Nu ser du vad Guds hjälp är värd.
Vi kommer att drunkna i öl.
Ni får betalt i öl tills vidare.
Vi förlorade platsen.
Det är omöjligt!
Vitus!
Ja, chefen?
Månadsleveransen till kungen måste iväg nu.
Jag fixar det.
-Och tio fat, som en gåva. -Okej.
Varför då, mor?
Min farfars far byggde upp det här, min pojke. Under många års tid.
Man sa: "Deibel, idioten, mältaren, han kan inte ens läsa eller skriva."
Alla hade förstått om han hade gett upp. Men han kämpade på.
Precis som din far.
Tills vi blev hovleverantör.
Och ingen ska få ta det ifrån oss.
Förstår du?
Aldrig.
Inget står i vår väg.
Vi skriver Oktoberfest-historia.
Jag vill ha något från dig i utbyte.
Får jag?
Min pojkes adress.
Jag garanterar både mammans och pojkens säkerhet.
Hur tänker du?
Jag vill ge honom en bra utbildning.
-Han måste bort från München. -Visst, men vid rätt tillfälle.
Till dess är din lilla hemlighet väl bevarad.
Gratulerar.
Nu har du allt du ville ha.
Men det var…
…ju…
…bara tur, antar jag?
Att de där kannibalerna på Wiesn hade Hoflinger som tilltugg.
En tragisk olycka.
Man kan också kalla det ödets nyck.
Men det är inget att skämta om, hr. Urban.
Så. Vart ska vi nu?
Jag måste hem till familjen.
Natten är fortfarande ung.
Vad sägs, Anita? Ska vi gå vidare?
Nämen...
…Hoflinger.
Är inte det bryggarens pojke?
Ville inte ni åka hem?
Vi ses, lillen.
Ha det så kul, Fierment. Nu går vi.
Jag såg dig inte i pinakoteket.
Vad är det?
Jag är väldigt törstig.
Min far dog.
Min med.
Hoppas de gamla männen tog med sig de gamla tiderna.
Jag beklagar.
Jag har en fråga.
För att du… Säg om det här låter dumt, okej?
Du känner ju så många konstnärer och jag undrar…
…om ni hade lust att titta förbi värdshuset någon gång?
I Giesing?
"Minz och Maunz, kissekatterna…
…de höll upp sina tassar.
'Mjau!
Mjau!'
Barnet brinner som en fackla.
Deras tårar rann…
…som en liten bäck vid Wiesn."
Han har druckit för mycket.
Var det därför Ignatz dog? Vill du förgöra oss?
-Det är inte mitt fel, Maria. -Prata!
Jag har inget att säga.
Prata!
Johannes ligger i regementet,
och de hotade med att skicka honom till fronten i Kina.
Det pågår ett blodigt uppror där.
-Hur skulle jag gjort? -Var det Urban?
Jag vet inte.
Du borde skämmas!
Du är ju också mamma.
Du skulle gjort allt för dina pojkar.
Du kämpar mot mäktiga krafter här, Maria.
Det första bayerska öltältet med plats för 6 000 gäster!
Idag är det grundläggningsceremoni!
Världsdebut på Wiesn i år!
Ni kommer att slås med häpnad!
Mor.
De delar ut dem överallt.
Det rövhålet tog vår plats.
Han dödade din far.
ER ÄLSKADE COLINA
WILHELMINE OCH FRIEDRICH
Får jag komma in?
Så klart.
Jag träffade honom igen.
Hur dumma är de?
Det är Luggis kompisar.
Förlåt. Jag borde kommit tidigare,
men Denhardt visste inte vad han skulle ha på sig.
-Din idiot. -Vem bryr sig? Ni är ju här nu.
Och vi stannar ett tag. Får jag presentera: Thomas, Fanny…
Och där Fanny befinner sig dansar påven i kalsongerna.
Anita, Stephan, min ryska vän Vasilij,
och Denhardt och Thoma från blaskan Simplicissimus.
Konstnärligt sett är de galna, anser jag, men de älskar ditt öl.
Åh, Ludwig. Precis som vi vill ha det.
Då tar vi oss an den gröna fen.
Frk. Clara.
Män på den sortens fester…
Du förstår inte.
Jo, det gör jag.
Och om jag fattade rätt så har han glömt dig sen länge.
För män…
…är det ett ganska kortvarigt nöje.
Vi förlorade båda våra fäder.
Oskuldens tid är över.
Det sammanfaller med ett utbrott.
Katolicismen…
…håller på att fördrivas från samhället.
Och det som ligger nedanför kommer upp till ytan.
Det är inte världens ände.
Snarare…
…begynnelsen.
Se på tidens tecken.
Lyssna inte på Thomas. Han tänker bara på sin roman.
Denhardt vill se dina skisser.
Om du övertygar honom behöver du inte akademin.
Denhardt!
Hej.
Tja, jag vet inte…
Är din bror där?
Hej. Jag vet inte.
Kan du hämta honom, är du snäll?
Loisl! Var är Roman?
Hur ska jag veta det? Ute och ränner, förmodligen.
Jag beklagar.
Vem har vi här?
Nu går vi.
Är du Fanny zu Reventlow?
Jag läser allt du skriver i Zürcher Diskussionen.
Vi bör gå, frk. Clara.
Tack.
Mina damer och herrar, får be om er uppmärksamhet?
För den underbara Fanny.
Det här är en dikt av vår beundrade lärare Nietzsche.
Som inte mår så bra, som vi fått veta.
Thomas tycker att den passar bra.
Tidens tecken. Lyssna.
"Jag växte mig för lång
Över människa och djur
Nu när jag talar
Talar ingen alls med mig
Jag blev för ensam
Och för lång
Jag väntar
Vad är det jag väntar på?
I närheten finns molnen
Jag väntar
Väntar
På den första blixten"