‫- NETFLIX מציגה -‬
‫במות אבי,‬
‫כל שרציתי היה שאמי תהיה מאושרת.‬
‫אחרת איזה מין גבר אהיה אם לא אעזור לאמי?‬
‫אם לא אציל אותה?‬
‫- מונטנה, 1925 -‬
‫אתה לא אוכל?‬ ‫-לא.‬
‫כבר חישבת את זה, שמנטוז?‬
‫מה?‬
‫לפני כמה שנים לקחנו את הטיפול בחווה‬
‫מידי הזקן והזקנה?‬
‫למה?‬
‫בחייך, תחשוב על זה.‬
‫פעם ניסית את האמבט פה, פיל?‬
‫לא, לא ניסיתי.‬
‫מחר בבוקר קמים מוקדם, אחי.‬ ‫העברת הבקר הגדולה.‬
‫יש פרה מתה. תרחיקו את הבקר שלנו.‬
‫מה קרה?‬ ‫-אנתרקס. אל תיגעו.‬
‫טוב… אני מניח שזהו זה.‬
‫מה "זה", פיל?‬
‫מה "זה"? טוב, שמנטוז, אגיד לך מה "זה".‬
‫עשרים וחמש שנים מאז ההעברה הראשונה שלנו.‬
‫בשנת 1900.‬
‫זה הרבה זמן.‬
‫לא יותר מדי זמן.‬
‫אתה יודע מה צריך לעשות?‬
‫מה?‬
‫לצאת שוב לקמפינג בהרים,‬ ‫ולירות באייל גדול בשביל כבד טרי.‬
‫לבשל אותו שם על הפחמים‬ ‫כמו שברונקו הנרי לימד אותנו.‬
‫כואבת לך הבטן?‬
‫לא.‬
‫אתה מתנהג כאילו כואב לך‬ ‫לחבר שתי מילים יחד.‬
‫הערב יהיו 12.‬
‫אתה יודע מה הם מעדיפים לאכול?‬
‫הם אוהבים עוף מטוגן.‬
‫כן?‬
‫אזדקק לחדר שלך.‬
‫טוב.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫כלום.‬
‫זה אלבום?‬
‫לא ממש.‬
‫אפשר?‬ ‫-בטח.‬
‫את אוהבת את בית האחוזה?‬ ‫-יש יותר מדי מה לנקות.‬
‫לא תצטרכי לנקות אותו. יהיו מנקים.‬
‫היא יפהפייה.‬
‫אני אוהבת את הפרחים שלה.‬
‫זה חכם, פיטר.‬
‫הם מקסימים כל כך.‬
‫תודה.‬
‫לשולחנות?‬
‫בטח.‬
‫אני צריכה שלוש תרנגולות. תשחט אותן?‬ ‫-טוב.‬
‫תצטרך להעביר את החפצים שלך למחסן.‬
‫אארגן לך מיטה על הרצפה.‬
‫- בעל ואב אהוב‬ ‫לרוז ולפיטר -‬
‫- ד"ר ג'ון גורדון‬ ‫1880 - 1921 -‬
‫ג'ייק.‬
‫הוא שם?‬ ‫-לא.‬
‫אי אפשר לחכות לנצח. הבקר במכלאות, אז תשתו.‬
‫תגיד משהו?‬ ‫-לא.‬
‫לא בלי אחי.‬
‫איפה היית?‬
‫לא יכולתי לדרוש שיתאפקו לנצח.‬
‫זה בסדר.‬
‫בדקתי את החשמל והוא מתעכב. יחודש רק בבוקר.‬
‫לא, תודה. פיל, הם מחכים לנו ברד מיל.‬
‫ארוחת ערב, בחורים.‬
‫בואו נזוז.‬
‫לפני 25 שנים, איפה היית, ג'ורג'י נערי?‬
‫איתך.‬ ‫-אגיד לך.‬
‫טמבל שמנמן שהיה טיפש מכדי לסיים קולג'.‬
‫אנשים עזרו לך, שמנטוז.‬
‫אדם אחד במיוחד‬ ‫לימד אותך ואותי על חוואות, כך שהצלחנו.‬
‫ברונקו הנרי.‬
‫אז…‬
‫אז לחיינו, האחים, רומולוס ורמוס,‬ ‫והזאב שגידל אותנו.‬
‫ברונקו הנרי.‬ ‫-לחיי ברונקו.‬
‫"איל לופו."‬ ‫-לחיי ברונקו הנרי.‬
‫הבוס הולך.‬ ‫-ארוחת ערב, בחורים.‬
‫- דה סלאנט‬ ‫אול מייג'ור -‬
‫תודה רבה.‬
‫רוז? רוזי, נגני בפסנתר בבקשה.‬ ‫-אני לא יכולה!‬
‫נגני!‬ ‫-קדימה!‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן, גברתי. הכול טוב.‬
‫תראו, תראו… איזה יופי.‬
‫"מעולם לא ראיתי אישה מאחורי ההגה."‬
‫אמרתי, "מעולם לא ראית אישה נוהגת במכונית?"‬
‫הוא חשב שהכלב נהג.‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫כן…‬
‫טוב…‬
‫מעניין איזו בחורונת הכינה את אלה.‬
‫האמת היא שאני, אדוני.‬
‫לאמי הייתה חנות פרחים.‬
‫שיוויתי להם מראה כמו אלה שהיו בגינה שלנו.‬
‫סלח לי.‬
‫הם נראים אמיתיים לגמרי.‬
‫בסדר. עכשיו, רבותיי.‬ ‫רואים, זה מה שעושים עם הבד.‬
‫הוא מגן מפני טיפות היין.‬ ‫-הבנתם, בחורים?‬
‫מגן מפני "טיפותססס".‬
‫עכשיו תביא לנו אוכל.‬
‫ברונקו אכל פה?‬ ‫-לא.‬
‫אז איפה אכלתם?‬
‫בזמנו היינו אוכלים הרינג במסבאה‬ ‫ושותים המון אלכוהול.‬
‫אני זוכר שפעם אחת,‬ ‫ברונקו התערב שיוכל לקפוץ עם כל סוס‬
‫מעל לשולחנות ולכיסאות של המסבאה‬ ‫אם יערימו אותם ברחוב.‬
‫בחרנו לו חתיכת סוס זקן.‬
‫זה לא הזיז לו.‬
‫הוא הסיר את האוכף שלו,‬
‫הוליך את הסוס אל השולחנות והכיסאות,‬
‫וכל הזמן דיבר איתו,‬
‫ליטף את ראשו הגדול והמכוער‬ ‫בזמן שהסוס רחרח ו…‬
‫ואז הוא עלה עליו…‬
‫התרחק ו…‬
‫מה?‬
‫עף מעל.‬
‫הוא קפץ מעל?‬
‫אבל לגרום לסוס זקן לקפוץ…‬ ‫לא נשמע כדבר הזה.‬
‫מדובר ב"אמור".‬
‫מה אתה אומר, ג'ורג'?‬
‫"אמור"?‬
‫אני לא… מה… אני לא יודע על מה אתה מדבר.‬
‫אתה מוכן להיות בשקט? אנחנו אוכלים.‬
‫כבה את זה או שאכבה בעצמי!‬
‫אתה בסדר, פיטר?‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫לך. אשלם את החשבון.‬
‫תשלם בבוקר.‬
‫אני תכף בא.‬
‫שאשלם עכשיו, גברת גורדון, או…‬
‫בבקשה, את יכולה…‬
‫לשלוח את החשבון ואני אשלח המחאה.‬
‫"אנא, הו, אנא‬ ‫אל תיתני לי להתאהב‬
‫את שלי‬ ‫אוהב אותך מכל הלב‬
‫תהיי שלי‬ ‫או שאהיה בודד ומלא כאב‬
‫תהיה המון תשוקה‬ ‫הלילה בעיר הישנה‬
‫עם שמיעת‬ ‫צלצול פעמונים‬
‫כולם יצטרפו‬ ‫ותשירי את שירים…"‬
‫בואי. אני אוהב אותך.‬
‫- פיל בורבנק -‬
‫ג'ורג'?‬
‫- במקרה של שרפה -‬
‫ג'ורג'?‬
‫אח.‬
‫איפה היית?‬
‫מה שאמרת על הבן שלה הערב, פיל…‬
‫גרם לה לבכות.‬
‫היא צותתה?‬
‫היא בכתה, פיל.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫אמרתי שהבן שלה צריך לצאת מזה‬ ‫ולהתנהג כמו בן אדם.‬
‫ציינתי את זה, זה הכול.‬
‫היא אמורה לדעת.‬
‫אל תיפול.‬
‫הוא מצליח!‬
‫הוא הצליח יותר קודם.‬
‫בסוף הוא יצליח.‬
‫ככה ברונקו הנרי למד את זה?‬
‫לא ראיתי שאילף סוסים במעגל, זה בטוח.‬
‫מה אתה רואה שם, פיל?‬
‫יש שם חיות?‬
‫עוד מישהו ראה את מה שראית, פיל?‬
‫ג'ורג'?‬
‫לא, לא הוא.‬
‫בחייך, פיל. מה העניין?‬
‫יש שם משהו, נכון?‬
‫לא אם אתה לא רואה אותו.‬
‫זאת בטח חיה.‬
‫- רד מיל‬ ‫מסעדה - לינה - אוכל -‬
‫שלום, מר בורבנק.‬
‫שלום, גברת גורדון.‬
‫איך אוכל לעזור לך?‬
‫האמת היא שפשוט באתי לראות אותך.‬
‫אני די עסוקה.‬
‫"רוטב מזין זה מצוין‬
‫לבשר, דגים וגבינה."‬
‫הם הביאו איתם יין.‬
‫הלוואי שלא היו מביאים.‬
‫אני לא אוהבת ששותים.‬
‫נראה לי ששתו יותר מיין.‬ ‫נשמע כמו אלכוהול חזק.‬
‫הם הקדימו.‬ ‫טעיתי כשהכנסתי לשם את הפסנתר המכני.‬
‫הנה המים.‬
‫אני רואה… את הרופא של הרנדון‬ ‫ואת הקברן, מר ולץ.‬
‫אוף… חבל שפיטר לא פה.‬
‫הוא אמור להגיש את הסלט‬ ‫ואני צריכה לטגן את העוף.‬
‫לפעמים אם מגישים את האוכל…‬
‫מר בורבנק…‬
‫אלך לקרוא לפיטר.‬
‫צהריים טובים!‬
‫נראה שאני המלצר החדש.‬
‫דוקטור.‬
‫מר בורבנק.‬
‫מר ולץ.‬
‫נתקלת למטה בשלג?‬
‫לא כמות ששווה אזכור.‬
‫טוב, אני מניח שאגלגל לעצמי סיגריה‬ ‫אם כבר התעוררתי.‬
‫לאן הגעת?‬
‫לביץ'. זה היה היעד.‬
‫ביץ'?‬
‫מה עשית שם, ג'ורג'י נערי?‬
‫השתעשעת קצת?‬
‫דיברתי עם גברת גורדון.‬
‫אה, כן.‬
‫היא בכתה על הכתף שלך.‬
‫אכן.‬
‫אם רק תיתן לה הזדמנות, היא תנסה‬ ‫לגייס כסף ללימודים של ה"ילדה" שלה.‬
‫זוכר איך הזקנה הביאה את הבנות ההן לחווה‬
‫ברגע שהתחיל לעמוד לנו?‬
‫אלוהים.‬
‫זוכר את מלכת מרק העגבניות?‬
‫היא לא הייתה זאת שכתבה לך,‬
‫"תמיד אזכור את הירח במערב"?‬
‫אני מניח שיכולת לצאת איתה‬
‫בלי לשים לה תחילה שק על הראש.‬
‫בשונה מאחרות.‬
‫טוב, לילה טוב, פיל.‬
‫אם אתה מחפש זיון, שמנטוז,‬
‫אני די בטוח שתוכל להשיג אותו‬ ‫בלי תעודת נישואים.‬
‫תחזיק את זה.‬
‫מה עושים איתם?‬
‫לעזאזל.‬
‫חותכים אותם או משהו?‬
‫"ג'ורג'…"‬
‫הוא שוב נסע?‬
‫"…הסתבך לו‬
‫עם אלמנה שבעלה התאבד…‬
‫והבן המטורלל שלה."‬
‫שולחן קטן לשולחן הגדול שלך.‬
‫פיל.‬
‫כן, תפסתי אותך, זקן.‬
‫כתבת לזקנה?‬
‫כן, כתבתי לשניהם.‬
‫אמרת משהו על רוז?‬
‫כן, רוז…‬
‫אתה יודע בדיוק כמוני איך הזקנה תרגיש‬
‫אם היא תחשוב שאתה מסתבך איתה.‬
‫היא בטח תתפלץ.‬
‫הזקנה תרגיש כפי שגברת בורבנק אחת תרגיש‬
‫כלפי גברת בורבנק אחרת.‬
‫סליחה?‬
‫התחתנו ביום ראשון.‬
‫היא נפטרה מהרכוש שלה בביץ'.‬
‫תפסיקי.‬
‫אל תזוזי, כלבה קטנה.‬
‫קדימה.‬
‫כלבה קטנה!‬
‫כן?‬
‫תפסיקי! כלבה עם פנים מעוכות!‬
‫זונה!‬
‫הדיירים שלי מבית הספר‬ ‫אוכלים ב-18:00 על הדקה.‬
‫אין חובת שטיפת כלים אם יש לו שיעורי בית.‬
‫בבית חולצים נעליים.‬
‫אולי תרצה לבקר איזה יום בחווה?‬
‫זה לא יהיה נחמד?‬
‫אוכל לקחת חלק מעלי הכותרת האלה?‬
‫היי, הו.‬
‫קח את השאר לאחר כך.‬
‫חשבתי לערוך ארוחת ערב חגיגית‬
‫כדי להכיר לך את הוריי.‬
‫ואולי נוכל להזמין גם את המושל ואשתו.‬
‫ראיתי אותם בהרנדון היום ו…‬
‫די העליתי את זה בפניהם.‬
‫אולי תסכימי לנגן משהו בפסנתר הישן שלנו.‬
‫אבל ג'ורג', אני לא טובה במיוחד.‬
‫ניגנתי רק בהקרנות סרטים.‬
‫את טובה מספיק בשבילנו.‬
‫הזקנה לא מסוגלת לנגן כלום, אז…‬
‫אם זה מה שאתה רוצה.‬
‫זה נראה כמו מקום טוב.‬
‫תעצור כאן, בבקשה.‬
‫מקום טוב למה?‬
‫את נפלאה, רוז.‬
‫עמוד לצידי, ג'ורג'.‬
‫מה קורה?‬
‫עשה כמוני.‬
‫רגל שמאל לפנים.‬
‫אחת, שתיים, שלוש. הצידה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש ואחורה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫שוב הצידה. אחת…‬ ‫-מצטער, אני לא יכול.‬
‫אני לא יכול לרקוד. אני…‬ ‫-אתה רוקד.‬
‫הנה. הרגל הזאת לפנים.‬
‫אל תחשוב.‬
‫אחת, שתיים, שלוש. הצידה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש ולאחור.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫אמרתי לך שאלמד אותך.‬
‫לפנים, שתיים, שלוש.‬
‫הצידה, שתיים…‬
‫מה קרה, ג'ורג'?‬
‫אני פשוט…‬
‫אני רוצה לומר כמה נחמד…‬
‫לא להיות לבד.‬
‫תיכנסי, קר בחוץ.‬
‫שלום, פיל.‬
‫אתה זוכר את רוז?‬
‫שלום לך.‬ ‫-שלום.‬
‫משהו קרה לכבשן?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫ארד להפעיל אותו.‬
‫אני מחכה לך מהבוקר.‬
‫יש שטר קניין שהזקן רוצה שישלחו לו.‬
‫זה ודאי יכול לחכות לבוקר.‬
‫את בסדר?‬ ‫-אני בסדר גמור, ג'ורג'.‬
‫טוב, אחי פיל,‬
‫הנסיעה הייתה נעימה כל כך…‬
‫אני לא אחיך.‬
‫את נוכלת זולה.‬
‫"הנסיעה הייתה נעימה כל כך."‬
‫תיכנסי.‬
‫זה חדר האמבטיה. פשוט תרגישי בבית.‬
‫כן, זה בסדר.‬
‫טוב.‬
‫- באהבה לזכר ברונקו הנרי - חבר‬ ‫1854 - 1904 -‬
‫פשוט תתמקמי לך.‬
‫אני אביא לך הפתעה.‬
‫מה?‬
‫אז זו לא תהיה הפתעה.‬
‫בבוא הגשמים, יש הצפה במרתף,‬
‫אז כל החולדות טובעות וצפות אל פני המים.‬
‫אני צריכה להביא את הבחורים‬ ‫שיוציאו את כולן בעזרת…‬
‫בבקשה תמשיכו לדבר.‬
‫אל תתייחסו אליי.‬
‫אעסיק את עצמי.‬
‫זהירות.‬
‫ימינה.‬
‫סובבו את זה ככה.‬
‫בבקשה, אני אקח את זה.‬
‫מה זה?‬
‫ג'ורג'. זה…‬
‫זה פסנתר כנף?‬
‫תפסת?‬ ‫-כן, תפסתי.‬
‫זה פסנתר כנף קטן מבית מייסון והמלין.‬
‫לא, זה טוב מדי בשבילי. אני…‬
‫אני ממוצעת ביותר.‬ ‫אני מכירה רק לחנים פשוטים.‬
‫זה מה שאני רוצה. לחנים פשוטים.‬
‫גם המושל.‬
‫אנחנו לא רוצים קונצרט, רק שתנגני, רוז.‬
‫אני אשמח לראות את המושל‬
‫כשיתקרב לכאן ויצא מהרכב שלו.‬
‫מדרגה אחר מדרגה, מוכנים?‬ ‫-שתיים, שלוש…‬
‫הרם!‬
‫אתה מכין מהן חבל?‬ ‫-מהרצועות האלה? כן.‬
‫תמצאו לעצמכם תעסוקה.‬
‫כן, אדוני.‬
‫פשוט באתי לדבר על משהו.‬
‫קדימה, חבר. פתח את הפה. מה העניין?‬
‫כבודו יבוא לארוחת ערב וגם הזקן והזקנה.‬
‫יפה, יפה. נעשינו ממש אנשי חברה.‬
‫היא שוב מפסנתרת.‬
‫זה מעצבן אותך?‬
‫לא.‬
‫לא, אני אוהב לשמוע את רוז מנגנת.‬
‫נו, זקן, מה העניין? מה עובר לך בראש?‬
‫טוב…‬
‫פיל. אני…‬
‫אני פשוט…‬ ‫-קדימה, דבר.‬
‫זה בנוגע לכבודו, המושל.‬ ‫-טוב.‬
‫ו…‬
‫לא ממש מדובר בכבודו,‬
‫אלא ברעיית כבודו…‬
‫אני חושב שלכבודו לא יהיה ממש אכפת,‬
‫אבל אולי לאשתו כן.‬
‫מה, בשם אלוהים?‬
‫זה דבר שדי קשה…‬
‫לומר.‬
‫אולי יפריע לה‬ ‫אם תסב לשולחן בלי להתרחץ תחילה.‬
‫כן.‬
‫שלום, אימא, אבא.‬
‫המכונית מעבר לפינה.‬
‫יש איתך מישהו?‬
‫אשתי.‬
‫המפית בצורת מניפה, אז…‬
‫תבעירו אש.‬
‫כן, גברתי.‬ ‫-כן, גברתי.‬
‫כדאי שננסה לחמם את המקום.‬
‫מים. יין לבן.‬
‫עם היד, ככה.‬
‫הם הגיעו.‬
‫תישארי פה ותתחממי. אני אכניס אותם.‬
‫כמה חמוד. יש להם מטריות.‬
‫ניצת תפוז.‬ ‫-המקום הזה הוא אי של תרבות.‬
‫סיפרתי לג'ורג'י על אחיך.‬
‫פי בטא קאפה בייל, נכון?‬
‫כן, בלימודים קלאסיים.‬
‫נכון.‬
‫אז… הוא מקלל את הבקר ביוונית או בלטינית?‬
‫כן.‬
‫רוז מנגנת יפה בפסנתר.‬
‫באמת?‬
‫זאת הפתעה נעימה.‬
‫אלך לבדוק רגע אם פיל מאחור.‬
‫יופי. אני רוצה לפגוש את האח.‬
‫כן.‬
‫מישהו נפצע.‬ ‫-אדוארד, ג'ורג'ינה.‬
‫שני אנשים שלא נוכל לשטות בהם.‬
‫לא תוכלו. אנחנו יודעים הכול.‬
‫אנו אנציקלופדיות מהלכות. לפחות אני.‬
‫אין לי מה לעשות מלבד לקרוא.‬
‫היא קוראת‬ ‫את "קללת תות ענח' אמון" ב"דייג'סט".‬
‫אז את מאמינה בקללה?‬
‫לא, לא אשתה את המרקחת של ג'ורג'.‬
‫אני כן. אבל ידעת שתות ענח' אמון‬ ‫היה בסך הכול ילד?‬
‫בן 18 בלבד.‬
‫פיל, אתה פה?‬
‫חיפשתי אותך.‬
‫מצאת אותי.‬
‫כולם הגיעו. אנחנו עומדים לאכול.‬
‫הם שואלים עליך.‬
‫באמת?‬
‫כן, בנינו על כך שתנהל את השיחה.‬
‫לא הייתי צריך לומר את מה שאמרתי לך על…‬
‫שניכם תשמרו את ההתנצלויות שלכם לעצמכם.‬ ‫אני לא בא.‬
‫ומה אומר?‬
‫גם הזקנה רוצה לראות אותך. היא באה מרחוק.‬
‫תגיד להם את האמת.‬
‫שאני מסריח וטוב לי ככה.‬
‫לא קרה משהו לפיל, נכון?‬
‫לא, הוא יהיה בסדר. משהו ודאי צץ.‬
‫אז רוז…‬
‫תנגני למעננו?‬
‫כן, ג'ורג' אמר לי שאת מנגנת יפה.‬
‫לא, מזמן לא התאמנתי.‬ ‫-כן, אנחנו נשמח.‬
‫בחייך, הרי ניגנת הרבה. אני יודע.‬
‫אני לא יודעת מה לנגן.‬
‫למה?‬
‫נגני את זו שאני אוהב.‬
‫איזו?‬ ‫-המנגינה על הצוענייה.‬
‫אני לא זוכרת אותה.‬
‫פשוט… נגני כל דבר.‬
‫אני מצטערת כל כך.‬
‫אני לא מסוגלת לנגן.‬
‫ניגנתי בצידי המסך בראינוע‬ ‫במשך שעות על גבי שעות.‬
‫אני… אני מצטערת כל כך.‬
‫אבל היא אילפה אותך, נכון, ג'ורג'?‬ ‫זה מה שחשוב.‬
‫אני מצטערת כל כך.‬
‫לא, זה היה ערב מקסים ביותר. תודה.‬
‫אתה פיל.‬
‫אז פומה לא טרפה אותך.‬
‫עדיין לא.‬
‫צר לי כל כך שלא יצא לי לדבר איתך.‬
‫שמעתי שאתה מבריק.‬
‫עדיף לך להתרחק. בדיוק ירדתי מהסוס.‬
‫בכל מקרה, אתם לא רוצים לדבר.‬
‫אני מניח שרקדתם לצלילי הפסינתור שלה.‬
‫רקדתם?‬
‫את לא ניגנת?‬
‫אבל התאמנת המון.‬
‫תבינו, הייתם מצפים שלא יהיה הבדל גדול‬
‫בין צידי המסך בראינוע לבין סעודה חגיגית.‬
‫איפה היית, פיל?‬
‫בקושי הצלחתי לאכול מרוב דאגה.‬
‫לא התרחצתי אז לא באתי.‬
‫לא התרחצת?‬
‫הוא חוואי, נכון? זה לכלוך שהרוויח ביושר.‬
‫שוב תודה.‬ ‫-תודה לך, אדוני המושל.‬
‫רק אביא לכם שמיכה לנסיעה.‬
‫תהיתי אם לא שקלת‬
‫להשאיר את ספרי הרפואה שלך פה בקיץ.‬
‫חשבתי על זה, אבל…‬
‫את מבינה שהם היו של אבא.‬
‫תסתובב.‬
‫אתה אוכל?‬
‫יש לי חבר חדש.‬
‫הוא קורא לי דוקטור ואני קורא לו פרופסור‬ ‫כי זה מה שאנחנו רוצים להיות.‬
‫אולי תזמין את החבר שלך לחווה?‬
‫לא, רוז.‬
‫למה לא?‬
‫תודה.‬
‫אני לא רוצה שיפגוש אדם מסוים.‬
‫עגל, בוס…‬
‫למה אתה לא עוטה כפפות?‬
‫אני לא עוטה אותן כי לא צריך אותן.‬
‫תסרס 1,500 בני בקר‬ ‫ואז תחתוך את האגודל באחרון.‬
‫טוב, שמנטוז, נראה לי שסיימנו.‬
‫מי זה?‬
‫ה"ילדה".‬
‫המלצר שלנו?‬
‫כן, זה הוא.‬
‫עכשיו הוא יתגנב לו בכל השטח.‬
‫ילטוש עיניים גדולות.‬
‫לורד פונטלרוי הקטן.‬
‫רוז?‬
‫הוא אוהב את החדר שלו?‬
‫נראה לי שכן.‬
‫תיזהרו עם המדורות. הקיץ מתקרב.‬
‫משמע שצריך לסלק מהשטח‬ ‫כל אינדיאנים שהקימו פה מחנה.‬
‫בלי יוצאים מן הכלל.‬
‫יש לנו חיות שהם רוצים לאכול. מובן?‬
‫כן, אדוני.‬
‫אנחנו לא מוכרים עורות.‬
‫אנחנו לא מוכרים פה כלום.‬
‫תפקחו עיניים ואוזניים.‬
‫בטח תמצאו ראשי חצים ליד הצפצפות.‬
‫רוז?‬
‫כואב לי הראש.‬
‫שב.‬
‫לא אוכל הערב.‬
‫זה השבוע של ג'ורג' בעיר, אז זה רק פיל.‬
‫בניתי מלכודת.‬
‫אוי, לא. זה לא נחש, נכון?‬
‫זה ארנבוני.‬
‫אתה בסדר.‬
‫לא, הוא פוחד.‬
‫בוא הנה.‬ ‫-תפוס אותו, פיטר.‬
‫בוא הנה.‬
‫תן לי אותו.‬
‫שהוא לא ידאיג אותך.‬
‫אתה יכול לאכול בחדר שלך.‬
‫הרימו את בית הקברות ההוא‬ ‫כדי לפנות מקום לכביש החדש.‬
‫חברה שלי הייתה קבורה שם.‬
‫נהג טרקטור חסר זהירות שבר את ארון הקבורה,‬
‫וגילו שהשיער שלה המשיך להתארך אחרי מותה.‬
‫כל הארון פשוט היה מלא בשערה הזהוב היפהפה.‬
‫מלבד כמה סנטימטרים מהקרקפת…‬
‫שם הוא היה אפור.‬
‫אוכל לקחת אותו למעלה?‬
‫אומרים שהייתה יפהפייה.‬ ‫-מה?‬
‫צמות זהובות על הקודקוד שלה.‬
‫כן, לכי תראי. הוא מתוק מאוד.‬
‫לא, בבקשה. צאי מהחדר שלי.‬ ‫-איפה הארנב?‬
‫הבאתי לו גזר.‬
‫הוא לא רוצה.‬
‫למה?‬
‫לעזאזל.‬
‫סגרי את הדלת.‬
‫גם אם אתה מרוצה להיות כל היום בחדר,‬
‫זה מועיל לי.‬
‫אימא, יש לי הרבה עבודה.‬ ‫-בוא.‬
‫פיטר…‬
‫חשבתי שאתה אוהב ארנבים.‬
‫אני כן.‬
‫אבל כדי להיות מנתח, אצטרך להתאמן.‬
‫לא תהרוג אותם בבית, פיטר.‬
‫לא. עד כאן.‬
‫לאן יגיע גבר אם תמיד יציית לאמו?‬
‫אני אספור.‬
‫נקודה לגברת בורבנק.‬
‫אני יודע. את לא צריכה…‬
‫את לא צריכה לקריין. פשוט אזכור.‬
‫כן, זה היה כדור חוץ בוודאות.‬
‫לולה, תחליפי אותי? יש לי מיגרנה.‬
‫כן.‬
‫איפה את רוצה אותי?‬ ‫-שם מאחור.‬
‫כן, גברתי.‬
‫חבטתי לשם.‬ ‫-כיוונתי אליך.‬
‫אל תקשיב לה.‬
‫אימא, את בסדר?‬
‫אני מרגישה שהעיניים עומדות לצאת לי מהראש.‬
‫זה פיל, נכון?‬
‫הוא קר.‬
‫הוא סתם גבר, פיטר, סתם עוד גבר.‬
‫לך.‬
‫כן? רוצה להוריד אותם?‬
‫רוצה להוריד אותם?‬
‫כן, קדימה.‬
‫כן, רוצה אותם?‬
‫כן, קיבלת אותם!‬
‫- ב' ה' -‬
‫- תרבות הגוף -‬
‫- ברונקו הנרי -‬
‫- תאטרון אומנותי -‬
‫תסתלק מפה, נקבה קטנה! שומע?‬
‫תסתלק מפה!‬
‫"הו, אלי‬ ‫הו, אלי‬
‫הכנס ויסקי לבקבוקי‬
‫שהשלג יימס‬ ‫וייקח עימו את צערי‬
‫אני מרגיש‬
‫את ירח הדבש ההוא"‬
‫אתה עובד טוב.‬
‫"אמרתי, 'הו, אלי, הו, אלי‬ ‫הו, אלי, הו, אלי'‬
‫אמרתי, 'הו, אבי, הו, אבי‬ ‫הו, אבי, הו'‬
‫אמרתי, 'הו, אבי, הו, אבי‬ ‫הו, אבי, הו…'"‬
‫אף אחד לא אמר לו להשרות את הג'ינס?‬
‫שלום, גברתי.‬
‫מתרומם קטן.‬
‫ילדה קטנה.‬
‫פיט.‬
‫היי, פיט.‬
‫פיטר.‬
‫אתה צריך אותי, מר בורבנק?‬
‫אני לא רואה פה שום "מר בורבנק".‬
‫אני פיל.‬
‫כן, מר בורבנק.‬
‫אני מניח שקשה לצעיר כמוך‬
‫לכנות זקן כמוני סתם "פיל", בהתחלה.‬
‫בוא תראה את זה.‬
‫אי פעם קלעת צמות מסוג כלשהו, פיט?‬
‫לא, מעולם לא, אדוני.‬
‫פיטר, התחלנו ברגל שמאל.‬
‫באמת, אדוני?‬ ‫-תפסיק עם ה"אדוני".‬
‫זה קורה לאנשים.‬
‫אנשים שנעשים חברים טובים.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫מה? מה, פיל?‬
‫אתה רואה? הצלחת.‬
‫קראת לי פיל.‬
‫אסיים להכין את החבל,‬ ‫אתן לך אותו ואלמד אותך להשתמש בו.‬
‫די בודד פה, פיט,‬
‫אלא אם נכנסים לעניינים.‬
‫תודה… פיל.‬
‫כמה זמן ייקח לדעתך לסיים את החבל?‬
‫אוכל לסיים אותו לפני שתחזור ללימודים.‬
‫טוב…‬
‫אז זה יהיה בקרוב, פיל.‬
‫עלה עליו.‬
‫שב עליו, פיט.‬
‫תתרגל אליו.‬
‫יש לך מגפיים?‬
‫כן.‬ ‫-אז תנעל אותם.‬
‫שאימא שלך לא תעשה ממך רכרוכי.‬
‫זה מרשים, פיל.‬
‫טוב… רק בישיבה שם,‬
‫אתה סופג את כל הידע ברכיבה‬ ‫שתצטרך אי פעם, ומעבר לזה.‬
‫האוכף הזה היה שייך לברונקו הנרי.‬
‫הרוכב הכי טוב שהכרתי.‬
‫יש צוק רחוק בחווה‬ ‫שחרטו בו ראשי תיבות ו-1805.‬
‫זה בטח היה מישהו מהמשלחת של לואיס וקלארק.‬
‫בזמנו הם היו גברים אמיתיים.‬
‫מה דעתך שאתה ואני נצא לרכוב איזה יומיים?‬
‫נמצא את המסלולים ונרכב בהם עד סופם?‬
‫לא יפתיע אותי אם יש זהב‬
‫או מינרלים יקרים בסלעים ההם.‬
‫הזאבים הורגים הרבה עגלים?‬
‫תמיד יש כמה ש…‬
‫שטורפים אותם, נקרע להם גיד‬ ‫או שהם מתים מאנתרקס.‬
‫"רגל שחורה."‬
‫אתה יודע, אתה מדבר כמו בתקליט.‬ ‫אתה יודע את זה?‬
‫לא, לא ידעתי.‬
‫זה נכון.‬
‫ברונקו הנרי לימד אותך לרכוב, פיל?‬ ‫-כן.‬
‫הוא לימד אותי להשתמש בעיניים‬ ‫בשונה מאנשים אחרים.‬
‫למשל, הגבעה ההיא שם.‬
‫מרבית האנשים מביטים בה ורואים גבעה.‬
‫כשברונקו הביט בה, מה לדעתך הוא ראה?‬
‫כלב נובח.‬
‫רגע, ראית את זה עכשיו?‬ ‫-לא.‬
‫כשרק הגעתי.‬
‫תראה, זה נראה כמו כלב עם פה פעור.‬
‫פשוט ראית את זה?‬
‫כן.‬
‫פיטר.‬
‫אתה לא יכול להיכנס ולדבר קצת?‬
‫אתה ופיל נעשיתם מיודדים, נכון?‬
‫הוא נחמד אליך?‬
‫הוא מכין לי חבל.‬
‫מכין חבל?‬
‫פיטר, אל תשמיע את הצליל הזה במסרק שלך.‬
‫לא שמתי לב.‬
‫כשהייתי קטנה,‬
‫צליל של גיר על לוח היה עושה לי צמרמורת.‬
‫מיס… גב' מרצ'נט, זה היה שמה.‬
‫היא ציירה כוכבי גיר‬ ‫ליד השמות שלנו על הלוח.‬
‫מעניין למה העניקה לנו כוכבים.‬
‫למה לא יהלומים? לבבות?‬
‫למה לא פיק? למה?‬
‫מעניין למה תמיד כוכבים.‬
‫כי כוכבים הם בלתי ניתנים להשגה.‬
‫כן.‬
‫אבל הם לא היו בלתי ניתנים להשגה‬ ‫כי היא נתנה לנו אותם.‬
‫ופיטר?‬
‫הייתה לנו קופסת לבבות‬ ‫שהייתה מכוסה בנייר קרפ לבן.‬
‫והיינו מדביקים עליה לבבות גדולים ואדומים.‬
‫לבבות עקומים.‬
‫וקיבלת המון לבבות.‬
‫המון?‬
‫כי את יפהפייה.‬
‫יש צליל שעושה לך צמרמורת?‬
‫אני לא זוכר.‬
‫אנחנו לא בלתי ניתנים להשגה.‬
‫היי.‬
‫אבל אנחנו לא בלתי ניתנים להשגה.‬
‫אימא, את לא חייבת לעשות את זה.‬
‫אדאג לכך שלא תהיי חייבת לעשות את זה.‬
‫השבוע הראשון שלו?‬
‫לא, השלישי.‬ ‫-השלישי.‬
‫פתח את השער. שחרר אותו.‬
‫בטוח? הוא לא מוכן.‬ ‫-קדימה. שחרר.‬
‫יי-הו, קאובוי!‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-אעזור לו.‬
‫לא.‬
‫שיסתדר לבד.‬
‫או שלא.‬
‫אם נופלים, עולים שוב על הסוס.‬
‫משהו קרה בהיעדרי?‬
‫פיט! בוא הנה.‬
‫פיטר?‬
‫לאן אתם הולכים?‬
‫פיטר?‬
‫רוז?‬ ‫-פיטר!‬
‫רוז, מה קרה?‬
‫רוז?‬
‫פיטר לא יכול לבוא איתך היום?‬
‫הוא כן, אבל הוא ופיל די צוות.‬
‫אני לא רוצה את זה.‬
‫אני לא רוצה שיהיה עם פיל בכלל.‬ ‫-אבל רוז…‬
‫הוא עוזר לו. הוא לימד אותו לרכוב.‬
‫היי, פיט, ידידי.‬
‫תעזור?‬
‫אתה יודע שהוא התחיל לרכוב מאוחר כמוך?‬
‫מי?‬ ‫-ברונקו הנרי.‬
‫הוא לא עשה דבר מזה‬ ‫עד שהיה בערך בן גילך עכשיו.‬
‫שלום, מר ארנבון.‬
‫היי, פיטר, נראה כמה זמן ייקח‬
‫למר ארנבון לרוץ אל השטח הפתוח.‬
‫בילדות נהגנו להתערב‬
‫כמה עמודים נסיר‬
‫לפני שהחיות יצאו וינסו לברוח.‬
‫הוא עדיין שם.‬
‫ממזר קטן ואמיץ.‬
‫הוא חייב להיות אמיץ.‬
‫בן זונה מחורבן.‬
‫בוא עכשיו.‬
‫נשברה לו הרגל.‬
‫טוב, שים קץ לייסוריו.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה עמוק.‬
‫אתה בסדר, פיל?‬
‫מה, לעזאזל?‬
‫זה בטח שבב עץ.‬
‫אתה שזוף. יש לך שיזוף של קאובוי.‬
‫ברונקו הנרי אמר לי ש…‬
‫גבר נוצר בזכות סבלנות לאור סיכויים נמוכים.‬
‫אבא שלי אמר…‬
‫מכשולים.‬
‫ושאתה צריך לנסות להסיר אותם.‬
‫ניסוח אחר.‬
‫לך בהחלט יש מכשולים. זאת עובדה, פיט נערי.‬
‫מכשולים?‬ ‫-למשל, אימא שלך.‬
‫היום או בכל יום…‬
‫היא חובבת הטיפה המרה.‬
‫"חובבת הטיפה המרה"?‬
‫שותה, פיט.‬
‫משתכרת.‬
‫אתה יודע שכל הקיץ היא הייתה שיכורה.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫היא לא שתתה בעבר.‬
‫היא לא?‬ ‫-לא.‬
‫מעולם לא.‬ ‫-אבל אבא שלך, פיט?‬
‫אבא שלי?‬ ‫-כן, אבא שלך.‬
‫אני מניח שהוא שתה די הרבה?‬
‫אלכוהול?‬
‫ממש עד הסוף.‬
‫ואז הוא תלה את עצמו.‬
‫אני מצאתי אותו.‬
‫הורדתי אותו.‬
‫הוא חשש שאין לי לב מספיק טוב.‬
‫שאני חזק מדי.‬
‫אתה, חזק מדי?‬
‫בזה הוא שגה.‬
‫ילד מסכן.‬
‫בסוף הכול יסתדר בשבילך.‬
‫איפה גברת לואיס?‬
‫היא עם האינדיאנים.‬
‫אילו אינדיאנים?‬
‫אלה.‬
‫לך עכשיו. לך.‬
‫מים!‬
‫הם עמדו מול הדברים המחורבנים ושאלו…‬
‫אם יש לנו עורות.‬
‫אם יש לנו עורות. הם עוזבים?‬
‫כן, הם מובילים את הסוס שלהם.‬
‫אמרתי להם שנשרוף את העורות.‬
‫למה?‬
‫למה ישרפו את העורות?‬
‫פיל לא רוצה לתת אותם לאחרים.‬
‫הוא מחכה שתהיה ערימה גדולה‬ ‫ואז הוא מבעיר הכול.‬
‫הוא יתפוצץ אם הם אפילו רק ייגעו בהם.‬
‫מה היא עושה?‬
‫בבקשה.‬
‫חכו! בבקשה!‬
‫חכו! עצרו, בבקשה.‬
‫חכו, בבקשה.‬
‫בבקשה.‬
‫תחזרו.‬
‫קחו את העורות.‬
‫לכבוד יהיה לי אם תיקחו אותם.‬
‫בבקשה.‬
‫החווה שייכת לבעלי.‬
‫חזרו. קחו אותם.‬
‫הן רכות כל כך.‬
‫רכות ונעימות.‬
‫יפות כל כך.‬
‫את בסדר, גברתי?‬
‫היא נושמת?‬ ‫-גברתי.‬
‫גברתי.‬ ‫-מה קרה?‬
‫היא פשוט קרסה, אדוני.‬
‫רוז?‬
‫מצטערת, אדוני.‬
‫תודה, לולה.‬
‫תיפח רוחי.‬
‫יש בעיה, פיל?‬
‫בעיה?‬
‫בשם אלוהים.‬
‫כל העורות הארורים אינם!‬
‫הפעם היא באמת הסתבכה.‬
‫אתה חושב שהיא עשתה את זה?‬
‫היא מכרה אותם?‬ ‫-בטוח.‬
‫או אולי אפילו מסרה אותם.‬ ‫-למה?‬
‫למה לה, פיל? היא ידעה שנזדקק לעורות.‬
‫כי היא הייתה שיכורה!‬
‫גמורה! מבוסמת!‬
‫חשבתי שתדע מהספרים שאביך הוריש לך‬
‫שלאימא שלך יש… איך קוראים לזה?‬
‫אישיות אלכוהוליסטית. זה מופיע תחת האות א'!‬
‫לא תגיד לה שום דבר?‬ ‫-אגיד?‬
‫לא אגיד כלום…‬
‫אבל אחי ג'ורג' יגיד בוודאות.‬
‫רוז לא בטוב, פיל.‬
‫היא חולה.‬
‫לא בטוב?‬
‫הגיע הזמן שאתה והליצנית הזאת תתקרבו לכמה…‬
‫איך בכלל קוראים לזה… עובדות!‬
‫היא מסתירה אלכוהול בכל מקום,‬ ‫אפילו שותה בסמטה המסריחה.‬
‫תביט בפרצוף שלך במראה!‬
‫אותו היא אוהבת?‬ ‫או את הכסף שלנו? תתעורר כבר!‬
‫מספיק, פיל.‬
‫נו, במה זה הזיק?‬
‫גם ככה תכננו לשרוף את העורות.‬
‫אני הזדקקתי להם.‬
‫אז אני מתנצל.‬
‫הם היו שלי!‬
‫אני הזדקקתי להם.‬
‫פיל?‬
‫פיל, יש לי…‬
‫יש לי עור גולמי לחבל.‬
‫יש לך?‬
‫מה אתה עושה עם עור גולמי?‬
‫חתכתי קצת.‬
‫רציתי להיות כמוך.‬
‫בבקשה, קח את מה שיש לי.‬
‫זה אדיב מאוד מצדך, פיט.‬
‫תקשיב.‬
‫מעתה והלאה, הכול ילך לך בקלי קלות.‬
‫ואתה יודע מה?‬
‫אני אעבוד.‬
‫אסיים את החבל הלילה.‬
‫תצפה בי עושה את זה?‬
‫בן כמה היית כשהכרת את ברונקו הנרי?‬
‫בערך בגיל שלך עכשיו.‬
‫הוא היה החבר הכי טוב שלך?‬
‫כן, הוא היה.‬
‫יותר מזה.‬
‫פעם הוא הציל את חיי.‬
‫עלינו בגבעות וצדנו איילים‬ ‫כשמזג האוויר נעשה סוער.‬
‫ברונקו הציל את חיי כש…‬
‫שכבנו גוף אל גוף בתוך מזרן מתגלגל.‬
‫נרדמנו ככה.‬
‫ערומים?‬
‫פיל כבר הלך?‬ ‫-לא, הוא לא פה.‬
‫הוא אמר שהוא יצא מוקדם?‬ ‫-לא.‬
‫בוקר טוב.‬
‫ראית את אחיך?‬
‫הוא לא אכל ארוחת בוקר?‬
‫הוא בכלל לא ירד.‬
‫אקח אותך להרנדון, לרופא.‬
‫פיל, מה קרה ליד שלך?‬
‫בוא נחלוץ לך מגפיים.‬
‫אני בסדר.‬
‫אביא את המכונית.‬
‫פיל, בוא נלך.‬
‫איפה הנער?‬
‫פיל.‬
‫אתן לו אותו.‬
‫אני אקח את זה.‬
‫רוז תשמח שתצטרפו אלינו בחג המולד, אם תרצו.‬
‫כן.‬
‫תודה, ג'ורג'.‬
‫אני מוכה תימהון.‬
‫אדע בעוד יום או יומיים כשנקבל את התוצאות.‬
‫העוויתות האחרונות…‬
‫כן?‬ ‫-איומות, מפחידות באמת.‬
‫אתה יודע מה אני חושב?‬
‫מה?‬
‫אנתרקס.‬
‫אבל הוא מעולם לא נגע בחיות חולות.‬ ‫הוא התעקש על כך.‬
‫- התפילה לקבורת המתים -‬
‫"הצילה מחרב נפשי; מיד כלב, יחידתי."‬
‫- מבוסס על ספרו של תומס סוואג' -‬
‫תרגום כתוביות: רותי זהרן‬