НЕЗВИЧАЙНИЙ СВІТ
Дослідники, ласкаво просимо до Авалонії.
Скромної цивілізації
у полоні непрохідного кільця нескінченних гір,
мешканці якої роблять усе можливе попри свої скромні можливості.
Вірячи, що ключ до їхнього майбутнього ховається за цими горами,
багато хто намагався подолати їх.
Ніхто не зміг.
Але зажевріла надія,
бо найвидатніші дослідники Авалонії, Клейди,
мають намір здійснити неможливе.
Знайомтеся, Єйґер Клейд!
Єйґер Клейд Єйґер Клейд
Ніколи не знав страху
Дужий, як віл
Торує шляхи
Дивиться небезпеці в очі
Він наймужніший з чоловіків Єйґер Клейд
Єдиний і неповторний!
А хто це з ним?
Це ж ніхто інший, як його непосидючий синочок
Шукач.
Шукач Клейд Шукач Клейд
Завжди з татом у кожному поході
Із залізною волею
Меншої статури
Син свого батька
Любить ботаніку
Шукач Клейд
Разом цим двом судилося
нарешті знайти шлях через ці непрохідні вершини.
За всяку ціну.
Пробираючись скелястими горами
Чи каскадами бурхливих вод
Це Клейди
З їхніми зухвалими звитягами
Це Клейди
Гаразд, Шукачу, шлях на іншу сторону гір
простягається через цю печеру. Ти як?
Чудово. Думаю, я відморозив усі пальці ніг, тож вони хоча б уже не болять.
Як я завжди кажу: "Експедиція — не в сніжки грати".
Овва.
Укриття!
Це саме те, що нам потрібно.
Даруйте! Вибачте.
Що ти таке?
Біжи!
Шукачу!
Тату.
Спіймав.
Знову на волосину від смерті, еге ж, Шукачу?
Ви це бачите?
Нашу історію переповідатимуть з покоління в покоління!
Бо те, що лежить за тим обрієм,
майбутнє Авалонії і наша слава.
Агов, тату.
А як щодо цих рослин?
У них буквально тече енергія.
Шукачу, мені до вподоби твоя допитливість, але команда долала цей
шлях не для того, щоб відволікатися на якісь блискучі будячки.
Так, тату, але "команда" прийшла сюди, щоб зробити відкриття,
яке могло б змінити Авалонію. Чи не так?
Відкриття, яке "команда" шукає, знаходиться
по той бік цих гір, бо там майбутнє Авалонії.
Але якби "команда" лише глянула на ці рослини,
то побачила б, що майбутнє Авалонії — прямо тут.
Наша команда з пелюшок вправлялася в одному-єдиному.
-Картографії. -Ні.
І це одне-єдине — йти зі мною за обрій.
А ти хоч колись запитував у "команди", чи цього вона насправді хоче?
Вони насправді говорять не про команду, так?
Шукачу, ми — дослідники, а не садівники.
Підкорення тих гір — наша місія.
Ні, тату. Твоя.
Годі. Ти — мій син.
Але я — не ти.
Я — не ти.
Не хочу перебивати, але я вважаю, що Малюк Клейд має рацію.
Каллісто?
Єйґере, ми насправді не знаємо, що за тими горами.
А ці рослини тут — справжні.
Ми маємо подивитися, що вони можуть, заради Авалонії.
Ось.
Вам це знадобиться, щоб знайти дорогу додому.
Що?
Єйґере.
Повернися.
Тату, чекай.
-Єйґере. -Тату.
Ти сам не виживеш.
Тату, стій!
МИНУЛО 25 РОКІВ
ФЕРМА КЛЕЙДІВ
Доброго ранку, пане Клейд.
Рорі, мого тата звали паном Клейдом. Називай мене Шукачем.
Не можу, пане Клейд.
Це було б неповагою до батька Пендо.
Якби не ваше відкриття,
не було б ні електрики, ні світла, ні машин, ні радіо, ні...
Гаразд. Дякую, Рорі.
Люблю наші теревені. Бувайте, пане Клейд.
Доброго ранку, Авалоніє!
Скидається на те, що після тижня злив
на нас нарешті чекає гарний, сонячний день.
Що чудово для усіх фермерів Пендо.
Ви маєте виростити цей врожай.
Так, хоч би Пендо не закінчилося.
Немає Пендо — немає електрики.
Знову пересідати на коней і вози? Ні, дякую.
Люблю мій летючий корабель.
Меридіан! Ітане! Сніданок!
До інших новин, Президент Каллісто Мол
готується до заслуженої відпустки.
-Доброго ранку, люба. -Спершу кава.
-Доброго ранку потім. -Зрозумів.
Фу.
І це перша картинка, яка закарбується в моєму мозкові цього ранку?
Ітане, тебе це турбує?
Неможливо. Тобто, 16-річному хлопцеві
не подобається бачити, як його батьки цілуються?
Гаразд, гаразд!
Сподіваюся, ви розумієте, що завдаєте емоційної травми Легенді.
Так. Він має справді засмучений вигляд.
Скидається на те, хтось забув прополоти північне поле.
Тату, бур'ян — ніщо інше,
як рослина, яка росте там, де тобі незручно.
Я ціную, що ти такий розумний.
А знаєш, що я ще більше цінуватиму?
Якщо я прополю північне поле?
Бачиш? Такий розумаха.
Ну ж бо!
ФЕРМА КЛЕЙДІВ
Шукачу!
-Привіт, люба. Що там? -Мій двигун заглох.
Допоможеш мені?
Забагато хизування, га?
Таке взагалі можливо?
Пендо-акумулятор розрядився.
Не може такого бути.
Я зібрала ті стручки годину тому.
Певно, шкідники знову вразили кореневу систему.
Що ж, дам нашому полю трохи додаткової любові,
щойно підніму розпилювач у повітря.
Ітане!
Гей, компанія тут.
Ітанова компанія. Не твоя.
Так, але його друзі люблять мене.
Ні, ми про це говорили.
Ітан — підліток. Кордони.
Так, авжеж. Кордони. Зрозумів.
-Ітане. -Як ся маєш, Ітане?
Ітане.
Кардезе, що?
Ми щойно з магазину ігор.
Щойно вийшов спеціальний випуск "Першого форпосту".
Розпродали все за 15 хвилин.
Що? Уже все продали?
Треба було ночувати під дверима.
Не хвилюйся. Ми про тебе не забули.
Гей, Діазо. Не бачив тебе там.
Не те, щоб ти був непомітним.
Я просто, це просто...
Як ся маєш? Гей.
Я знав, що ти мав працювати зранку, тож прихопив для тебе конверта.
Справді? Це дуже мило.
Гаразд, ми присвятили від трьох до п'яти хвилин милому залицянню.
Відкриймо нарешті конверти?
Агов, я чув, нові істоти круті.
Медик.
Кухар. Так.
Я таке зроблю.
Фермер.
Ось, давай поміняємося.
Цей більше схожий на Ітана.
ДОСЛІДНИК
Твій дід хіба не відомий дослідник?
Може, це в тебе в крові.
Він типу схожий на тебе.
Окрім цього.
Ні! Гей, Діазо.
Віддай.
Агов, бандо. Як справи?
Тату, що ти робиш?
-Це він? -Тату. Ні.
-Кльово. Я тато Ітана, Шукач. -Ні.
Ти, певно, Діазо.
Він завжди говорить про тебе.
Не завжди.
Може, іноді, час від часу.
Отже, Діазо.
Розкажи про себе.
Це не обов'язково.
Тобі подобається фермерство?
Бо Ітан — чудовий фермер.
Ти маєш його побачити в дії.
Він сильний, розумний, суперкласний.
Або, як ви кажете, кльовий.
-Ого. -Гаразд.
-Ми наче маємо розвезти доставку? -О, так. Точно.
Пробачте, друзі. Нам час іти.
Вибачте, що мій тато — такий тато. Бувайте.
-Бувай, Ітане. -Па-па, Ітане.
Бувайте, тату Ітана.
Гей, Діазо наче класний. Розумію, чому він тобі подобається.
-Будь ласка, годі. -Пам'ятаю своє перше захоплення.
-Чому ти досі говориш? -У неї були брекети, в мене теж.
-Припини. Будь ласка. -А тоді одного разу ми застрягли
і це було не так і погано.
Де я так завинив?
Привіт!
НАЙКРАЩЕ ПЕНДО ФЕРМА КЛЕЙДІВ
Дякую, Шукачу.
Дякую, Ітане.
Дякую.
-Ось. -Дякую, Шукачу.
-Легендо, лови. -Ого.
Поглянь на це.
Три покоління Клейдів.
Цікаво, в кого піде Ітан.
Гадаю, це цілком очевидно.
Ти знаєш, що він буде, як я.
І покине тебе, як я.
Усе гаразд, Шукачу?
Так, авжеж.
Побачимося наступного тижня, Ро.
Давай, Ітане. Ходімо.
Знаєш, закладаюся, твій батько пишався б
усім, чого ти досягнув.
Ти точно нічого не знаєш про свого дідуся.
Ну, я б знав, якби ти про нього говорив.
Тату, він мій дідусь.
Я хочу про нього знати.
Від тебе.
Усі вважають Єйґера Клейда дивовижним героєм.
Але це лише тому, що він не був їхнім батьком.
Для мене він був лише дуже поганим батьком.
Йому було байдуже на мене,
він думав лише про підкорення тих гір.
А я думаю лише про тебе,
нашу сім'ю і нашу ферму.
Гадаю, саме тому ти досить непоганий тато.
Чекай. Що це було?
Нічого. Я лише відкрив рота і нічого не сказав.
-Власне, Легендо, ти... -Ні.
Я тебе почув. Ти сказав, що я дуже гарний тато.
Досить непоганий.
Мій син вважає мене чудовим татом!
Я тут.
Що?
Що це за корабель?
Не знаю. Ніколи не бачив нічого подібного.
Гей. Що ти робиш?
Ні, ти пошкодиш наш врожай!
Малюку Клейд, гей.
Скільки часу минуло?
-Каллісто? -Ти її знаєш?
Так. Вона працювала з моїм татом.
Що очільниця Авалонії робить на нашому дворі?
-Не знаю. -Іди сюди.
Рада тебе бачити, хлопче.
Навзаєм.
-А ти, певно, Меридіан. -Так.
-Приємно познайомитися. -Навзаєм.
І Ітан.
Майбутнє ферми Клейдів.
Твій тато мусить тобою пишатися.
Гей, нічого, якщо ми припаркуємо тут "Пригоду"?
Знаєте, я можу попросити пілота перепаркуватися.
Це не складно.
Тобто, це складно, але не складно.
Ні, усе гаразд.
"Пригода" може перелетіти через гори?
Пробач, нічого не літає так високо.
Принаймні поки що.
Але я тут не для цього.
А для чого?
Маю тобі щось показати.
-Де ти це знайшла? -Це почалося на північному сході
і відтоді блискавично поширюється.
За нашими підрахунками, увесь врожай буде заражено
упродовж місяця.
У тому числі й вашу ферму.
Шукачу, я збираю експедицію, щоб врятувати Пендо,
і я хочу, щоб ти пішов зі мною.
Каллісто, я не ходжу в експедиції.
Я — не мій батько.
Так. Він не повернувся, а ти повернувся.
І повернувся з дивом.
А тепер із ним щось не так.
Подивися, як вони світяться.
Наче серцебиття, чи не так?
Шукачу...
Я була там, коли ти знайшов Пендо.
Подивися, що воно нам дало.
Кораблі, світло в домівках.
Але найголовніше,
воно показало нам, що наше майбутнє не десь там,
а тут.
Пендо вмирає, Шукачу.
Ти і я...
ми мусимо його врятувати.
-Гаразд. -Так.
Коли вирушаємо?
Пригальмуй. Ти зі мною не їдеш.
Але ми все робимо разом.
Не цього разу.
Тоді навіщо ти все моє життя навчав мене, як вирощувати Пендо?
Щоб ти міг успадкувати ферму.
Але це значно важливіше.
-Ні. -Але, тату.
Я не ризикуватиму твоїм життям.
Ані зараз, ані будь-коли.
Ітане.
На жаль, Шукачу,
кожна згаяна секунда ставить Авалонію під серйозну загрозу.
Піду зберу речі.
Гаразд, усі.
Президент Мол розповість нам зараз про нашу місію.
Пане Клейд, мене звати Каспій. Я великий шанувальник...
О, дякую.
...вашого батька.
Як гадаєте, ви могли б підробити його автограф?
-Що? -Увага.
Дякую, капітане Палк.
Хоча тут, на поверхні, ми бачимо Пендо як тисячі рослин,
під землею це єдиний організм
із взаємопов'язаною кореневою системою.
Ми вважаємо, що збудник хвороби Пендо
атакує його глибоко в серці цієї системи.
Три тижні тому капітан Палк відстежила коріння до хребта Атласу,
де воно раптово заглиблюється в землю.
Вони почали копати,
але земля провалилася, розкривши ще більшу таємницю.
Наша місія — йти за цим корінням,
доки ми не дійдемо до серця Пендо і не зупинимо те, що його вражає.
Як глибоко воно сягає?
Ми не знаємо напевне.
Але майбутнє Авалонії залежить від того, чи ми це з'ясуємо.
Псс. Клейде, ходи сюди, слухай.
Ми гадки не маємо, що там унизу.
Якщо ти не хочеш брати участі, я можу тебе відмазати.
Чекай, серйозно?
Ні, я просто жартую.
Поглянь на своє обличчя.
Нам треба це дізнатися, інакше ми приречені.
Ми приречені!
Лейтенанте Дафл,
ви можете виконати свою роботу і доставити нас униз?
Так, капітане Палк.
Овва. Тут гарно.
Я б хотіла, щоб усі в Авалонії це побачили.
Шукачу!
Що це таке?
Що б це не було, воно знає твоє ім'я.
Шукачу!
Що? Меридіан? Що ти тут робиш?
Я намагалася привернути твою увагу останні чотири години.
Наш син у вас на кораблі.
Що ти щойно сказала? Люба, що ти говориш?
Що вона говорить?
Вона сказала, що твій син на нашому кораблі.
-Агов, мамо. -Ітане?
О, привіт, тату.
Ти взяв собаку?
Що ти тут робиш?
Дивися, тату. Я лише хочу допомогти.
Ітане, ми говорили про це. Я не можу.
Я хочу, щоб ти подбав про ферму, поки мене немає.
А тепер, будь ласка, йди додому з мамою.
Чекай, але, тату.
Що відбувається?
Тату, що це таке?
Ідіть усередину. Я про це подбаю.
Агов, лезоголові. Так, ідіть і візьміть мене.
О, ні.
Дафле, виведи нас звідси.
Тримайтеся!
-Легендо! -Я його спіймаю.
Тримайтеся.
Тату!
Що?
-Тату! -Ітане!
-Зараз буде жорстке приземлення. -Я знаю.
Давай, "Пригодо". Тримайтеся.
Не сьогодні.
Ви здогадувалися, що тут, унизу, таке є?
Аніскілечки.
Ми точно на краю світу.
Гаразд, із ними все гаразд.
І з нами все гаразд.
О, так. Знаю, я також щасливий.
Легше з язиком. Легше.
Овва.
Це місце неймовірне.
Ні. Агов, Легендо. Не займай його.
Гей, ми й гадки не маємо, що це.
Виплюнь це.
Добре, хлопчику.
Повертаймося до сім'ї.
Що?
Що в бі...?
Гей, Легендо, назад.
Привіт, вітаю.
Я людина з верхнього світу.
Ви, певно, ані слова не розумієте, еге ж?
Звісно, я тебе розумію.
Ти що, думаєш, я один із тих пустоголових монстрів?
Правильно, юначе.
Перед тобою єдиний і неповторний Єйґер...
Тату?
Гаразд, усі.
Ми явно на незвіданій землі.
Я знаю, вам страшно. Мені також.
Але місія не змінилася.
Ми тут, щоб урятувати Пендо, гаразд?
Але перш ніж ми це зможемо зробити, нам треба підняти в повітря корабель.
А як щодо мого тата?
Хіба ми не маємо спершу врятувати його?
Він фермер. Ви не можете просто покинути його там.
Ніхто нікого не покине.
Я знаю, ти хвилюєшся за тата,
але я бачила його в польових умовах.
Він знає, як вижити.
Якщо ми прагнемо одного й того ж, нам краще дістатися до нього повітрям.
А це означає, полагодити корабель — наш пріоритет.
Але це займе забагато часу.
-Вона має рацію, Ітане. -Що?
Ні, я знаю.
Але, любий, ми й гадки не маємо, що там.
"Пригода" — наш найбезпечніший варіант.
-Але, мамо. -Любий,
чому б тобі не піти до кабіни пілота,
доки я допомагатиму з ремонтом?
Обіцяю, Ітане, ми врятуємо твого тата.
Дякую за підтримку.
Ти мусиш виконати обіцянку.
Ви знаєте, що робити, починайте.
Каспію, можеш наглянути за Ітаном?
Ходімо, Ітане. Ми чудово проведемо час.
Ти любиш настільні ігри, еге ж?
У нас найкращі ігри.
"Драбини й крокви", "СуперФермер", "Повітряний бій".
Ні. Ммм. Ти не мій син.
Що? Ти про що?
Ти, певно, чудернацький камінь, який моя уява сприймає як людину.
Я не чудернацький камінь.
Саме це і сказав би чудернацький камінь.
Ого, гаразд.
А чи знав би чудернацький камінь,
що ти подарував мені мачете на день народження?
У дусі Єйґера Клейда.
Мені було два.
Я справжній, тату.
Це справді я.
Твій син, Шукач.
Шукачу?
Це неймовірно.
Я думав те саме.
Так.
То це значить, що летюча машина, яка розбилася, також справжня?
Так.
То давай ворушитися. Не можна гаяти часу.
Чекай.
Чекай, гей!
Ти знімеш це чи як?
Ось так.
Не дуже гарно, але це підніме нас у повітря.
Мушу сказати, Меридіан,
ти вправний пілот, як для літака-розпилювача.
Ну, я понад усе люблю три речі:
мою сім'ю, мою ферму і літати.
І якщо оте третє може захистити перші два,
я б крізь вогонь пролетіла.
-Пані Клейд? -Так, що сталося?
Пам'ятаєте, ви доручили мені важливе завдання наглядати за вашим сином?
Він завдає вам клопоту?
Просто пришліть його до мене. Я дам йому роботу.
Я б з радістю.
Але я не знаю, де він.
Що?
Тату!
Це значно швидше, ніж наш трактор.
Мені таке треба.
Неосяжний, недосліджений простір, сповнений фантастичних істот.
Точнісінько, як у "Першому форпості".
Гаразд, це й близько не "Перший форпост".
ДОСЛІДНИК
Ти можеш, Ітане.
Будь сміливим.
Це в тебе в крові.
Гаразд.
Я живий.
Я це зробив.
О, гей, Діазо. Як пройшли мої вихідні?
Що я робив?
О, так, я просто пробігся тунелем жахів, щоб врятувати батька.
Нічого особливого. Так.
Вітаю?
Що?
Це так дивно, але й типу круто.
Гей.
Гей, друже.
Гей, нічого страшного. Усе гаразд.
Я друг, бачиш?
Я друг.
Бачиш? Ми всі друзі.
Гаразд.
Так, гадаю, я це заслужив.
Я вмазав тебе в стіну.
Гей, це татове.
Звідки це в тебе?
Що? Ти можеш відвести мене до нього?
Мені так пощастило зустріти тебе.
До речі, ти не становиш загрози, правда?
Тобто, ти не схожий на небезпечного, просто, знаєш...
Найкоротший шлях до твоєї летючої машини лежить через ту долину.
Гаразд, у мене так багато запитань.
Наприклад, для початку,
що це за місце?
Підземний лабіринт,
де все навколо — живе.
І здебільшого воно хоче тебе з'їсти.
Ти маєш на увазі ось це?
Ні, воно невинне.
А ось ці?
Смішні пуцьвірінки, чи не так?
Щоразу, як я пропалюю собі шлях,
вони відновлюють його.
Точно.
То як ти тут опинився?
Завдяки винахідливості і чистому завзяттю.
Після місяців боротьби зі стихіями
я зрозумів, що неможливо вижити,
долаючи ті холодні, смертельні вершини.
Тож я почав шукати новий шлях.
Земля просіла.
І я знайшов це місце.
О, то ти тут застряг.
Я б так не сказав. Тож,
я знайшов це місце.
І подумав,
замість того, щоб долати ці гори,
я пройду під ними.
Навіть якщо мені доведеться битися з кожним монстром тут.
Нічого не могло завадити Єйґеру Клейду
виконати його місію.
Тобто, поки я не дійшов
до Полум'яного моря.
Місця, де скелі оживають,
а води розчиняють плоть на кістках.
Але тепер, із вашою летючою машиною
ми зможемо перелетіти через нього
і потрапити на той бік гір.
Чекай. Ти буквально відкрив світ під нашим світом.
і цього недостатньо?
Це відкриття може вдовольнити якихось другосортних дослідників,
але не нас, Клейдів.
Пригальмуй. Цей Клейд — не дослідник.
Цей Клейд — фермер.
Фермер?
Твоя мама має багато чого пояснити.
Її немає, тату.
Пенелопа померла?
Померла? Ні, вона жива.
Їй 60 років і вона працює п'ять днів на тиждень.
Я сказав, що її немає.
Тобто "зійшлася з Шелдоном".
Двадцять п'ять років, тату.
Усі ці 25 років ми думали, що ти помер.
А ти думав, що мало статися?
-Ні! Що? -Я вб'ю Шелдона!
-Що? -Я завжди його ненавидів.
-Ти його не знаєш. -Я ненавиджу його ім'я.
Мабуть, я зненавиджу його обличчя.
Так, він гарно це сприйняв.
Нам слід іти.
Це місце божевільне.
Хто знав, що це все тут?
Тобто, ви знали, що це все тут,
бо ви тут живете,
але нагорі все інакше.
Наприклад, ці кольори, вони такі психоделічні.
А ці дерева...
Навіть дерева кльові.
Чого воно так робить, Сплете?
До речі,
ти не проти, якщо я називатиму тебе Сплетом?
Щойно придумав.
Ти просто нагадуєш мені Сплета, тож я подумав...
Чекай, ти що, образився? Не розумію.
Знаєш, що? Я просто йтиму за тобою.
Шукачу, це, по-твоєму, скелелазіння?
Я 40-річний фермер.
Скелелазіння не входить до моїх буденних справ.
То ти забув усе,
чого я тебе навчав?
Ні, лише безглузді дослідницькі речі.
Тобто все, так.
Кепкуй, скільки заманеться.
Але коли я перейду ті гори,
я повернуся до Авалонії героєм.
Закладаюся, вони навіть поставлять мені пам'ятника на площі.
Уже поставили.
-Правда? -Так, одразу поруч із моїм.
У тебе є пам'ятник?
Вони тепер усім роздають пам'ятники?
Ні, тату. Я відкрив Пендо.
Знаєш, це те, що я прийшов сюди рятувати.
Відкриття, яке насправді змінило світ
і перетворило Авалонію на утопію, якою вона є сьогодні.
Не те, що це має значення, але мій пам'ятник вищий.
Ось, крихітко.
Забагато, як на скромного фермера, еге ж?
Можливо, ти більше схожий на мене, ніж хочеш визнавати.
Я не схожий на тебе.
Продовжуй переконувати себе в цьому.
Як скажеш.
Я створив справжнє надбання, коли...
Агов, а ця штука небезпечна?
Можливо.
Ні.
Чекай.
ШМАТОК РУДИ
Тут є ще хтось.
Це Ітанове.
Що?
Я сказав, це Ітанове.
-Хто такий Ітан? -Мій син.
Твій син?
Єйґер Клейд — дідусь?
Гадаю, технічно, так.
Ну, він не сам.
-Він із чим? -Зі скаутом женця.
У них лише одне завдання —
заманити тебе на вірну смерть.
Що? Ця штука може рухатися швидше?
Що це за штука?
Агов, ми досі шукаємо мого тата, га?
Так. Я знаю.
Але це Пендо впало з "Пригоди",
а ми не марнуємо стручки, тож,
я їх швиденько позбираю, гаразд?
Чекай. Я швидко. Дай-но дозбираю решту.
Сплете?
Сплете!
Ось, усе гаразд.
Я тобі допоможу.
Дай гляну.
Ти можеш мені довіряти.
Ось, так.
Усе гаразд.
Ось і все.
Як нова копійка.
Це твої друзі?
Вітаю, я Ітан.
Я думав, Сплет веде мене до мого тата.
Можливо, я помилявся.
Ніде не бачу мого тата.
Я собі піду.
-Ітане! -Тату.
Будьте позаду мене.
-Хто це? -Ітане, познайомся з дідусем.
Це Єйґер Клейд?
Єдиний і неповторний.
За мною.
-Що тепер? -Стрибаймо!
Це що таке?
Наш квиток звідси.
Вони нас не з'їдять, правда?
Ні, а ті — з'їдять.
-Що? -Просто біжіть.
Тату!
Ну ж бо, Шукачу. Не сором мене.
Рухайтеся!
Він чудовий.
Він не чудовий.
Він щойно врятував мені життя.
Знаєш, я теж брав у цьому участь.
Він щойно врятував тобі життя.
Ти ще нічого не бачив, хлопче.
Ні, Ітане.
Сплете.
Дякую, друже.
Як ти?
Я до сина говорю.
Усе гаразд, тату.
Можеш не хизуватися, поки ми рятуємо свої життя?
Заспокойся. З хлопцем усе гаразд.
Як таке сталося, що ти — мій тато?
Хочеш зараз про це поговорити?
Ну, коли двоє кохають одне одного...
Не треба! Годі. Припини говорити.
Час для барбекю.
Це не добре.
Агов, там.
Застрибуйте.
-Меридіан. -Мамо.
Ні. Не "мамкай" до мене.
Щойно ми повернемося, твоя дупа буде під довічним домашнім арештом.
-Вона мені подобається. -Хто це?
-Мій тато. -Що?
Швидше. Вперед.
Стіна монстрів.
Не хвилюйся. Я про це подбаю.
Гаразд. Вони розумніші, ніж здається на перший погляд.
А я казав.
Чекайте. Єйґер Клейд?
-Єдиний і... -Знаємо.
Люди. Ми застрягли.
Чудова ідея, Сплете.
Сплет? Його звати Сплет?
-Каллісто, підштовхни. -Зараз.
Тримайтеся, всі.
Я такий радий, що з тобою все добре, малюку Ітане.
-Ти мене так налякав. -Гаразд, пробачте.
Що це? Яке миле.
Я хочу зробити з цього мерч.
Це те, що треба.
Інший бік гір, я йду.
Гаразд, ми тут не заради цього.
Так. Заради твоєї малої дурної рослини.
Вона не дурна.
Гаразд. Твоєї нудної малої рослини.
Знаєш, що нудне?
-Твої дотепи. -Що? Ні.
-Ти. -О, дотепно.
Гаразд. А тепер послухайте дорослу людину.
Шукач має рацію.
Наша місія — дістатися до серця Пендо.
Бо, як усі ми бачимо,
час спливає.
А після того, як ми це зробимо,
нам нічого не заважає
продовжити подорож на іншу сторону гір.
Звучить справедливо?
Гаразд. Тоді все вирішено.
Давай, Ітане. Ходи, візьмемо зразок із того кореня Пендо.
Меридіан, зробиш мені честь?
Гаразд, "Пригодо". Думаю, у нас усе серйозно.
Не зганьби мене перед моєю родиною.
Гей, дивіться. Це ж класичний Єйґер.
Єдиний і неповторний.
-Радий познайомитися, пане Клейд. -Навзаєм.
Неймовірно.
Гей, забирайся звідси. Ну ж бо, геть.
Геть.
Гаразд.
А на вигляд таке невинне.
Краще перестрахуватися, ніж жалкувати.
То ти мій онук?
Так кажуть.
Розкажи мені про себе, Ітане.
Що тобі подобається?
Битися, полювати?
На тебе вдома чекає якась симпатія?
Таки чекає.
Хто це?
Ніхто.
Діазо. Його звати Діазо.
Діазо, га?
Він мені дуже подобається.
Я просто не знаю, як йому сказати,
бо я завжди такий.
Я роблюся таким.
Гей, дозволь діду дати тобі толкову пораду.
Якщо ти справді хочеш справити враження на цього хлопця,
ось, що ти маєш зробити.
Треба, щоб він потрапив у небезпеку,
в якій він ледь не загине.
А тоді ти його врятуєш.
Було б добре, якби там були бандити, крокодили та/або видовищні вибухи.
Авжеж. Дуже токсичний спосіб розпочати стосунки.
Не кажучи вже про те, що шалено небезпечний.
Небезпечний?
Ти — Клейд.
Ми любимо небезпеку.
Ну ж бо, спробуй.
Правда? Гаразд.
Так. Це справжній Клейд.
Пендо-шмендо.
Гей, тату.
Я ціную, що ти налагоджуєш зв'язок із Ітаном.
Але, можливо, вогнемет — не його річ.
Я ціную твою думку.
Але, можливо, Ітан не дізнається, що — його,
доки не спробує.
Давай, малюку, вперед.
Я ціную твоє завзяття,
але в Ітана є улюблена річ.
І вона називається збирач Пендо,
він дуже вправний із ним.
Я ціную те, що ти цінуєш, але, можливо,
нехай хлопець сам вирішить.
Я ціную те, що ти цінуєш,
але, можливо, ти цінуватимеш мене трохи більше
і поважатимеш мої бажання, будь ласка.
Можливо, ти не лізтимеш до мене.
Або, можливо, ми трохи знизимо градус.
Гаразд.
Що ти задумав?
Трохи "Першого форпосту".
Ітане, доля Пендо в наших руках.
Не думаю, що ми можемо дозволити собі грати в ігри.
О, ми маємо трохи часу, перш ніж дістанемося Полум'яного моря.
Іди пильнуй свою рослинку.
Ми з онуком пограємо в карти.
Роздавай і на мене.
Хто може помінятися зі мною на зброю?
У мене лише багно і садові інструменти.
Я маю цеглу.
Якщо жбурнути цеглиною, це може допомогти.
Цегла не для цього.
Він має рацію. Мені потрібні арбалети.
У тебе є арбалети?
Гей, Сплет щойно поцупив мої карти.
Маєш щось хороше?
Гаразд, час вийшов.
Час для обміну минув.
Арбалет. Так і знав, що ти приховував від мене.
Гаразд, час карти події.
Чи готові ви мати справу з
демоном-павуком?
Убити його.
Завдання — не вбити.
Знаю, демон-павук звучить страшно.
Так. Він точно зжере наш врожай.
То це тебе турбує?
Мета "Першого Форпосту" —
жити в гармонії зі своїм середовищем.
Я закидаю його цеглою.
А я поцілю в нього з арбалета.
Гаразд. Він мертвий. Бачите, ви його вбили.
Ось, що я мав на увазі.
Над.
Над... Ні, навколо...
-Так. -Відкрий...
О, чекайте.
Демон-павук був єдиним, хто стримував смертоносну сарану
від знищення наших ресурсів.
Вітаю, ви мертві.
Я згоден з цією булькою з носа. Що?
Чекай. То демон-павук не був поганцем?
У сотий раз кажу, тут немає поганців.
Мета — не вбити чи знищити монстрів.
Ви маєте побудувати робочу цивілізацію,
використовуючи середовище навколо вас.
Так. Я не розумію цієї гри.
І я.
Вона не складна.
-Певно, вирощуватиму Пендо. -Пендо не є частиною гри.
Ми можемо завоювати монстрів і використовувати їх як зброю?
Монстри — не зброя.
Що? Ні.
Зацініть мою нову зброю.
Якщо він має монстра, я хочу Пендо.
Жодних монстрів чи Пендо.
І жодних поганців? Що це за гра без поганців?
Якась поганенька казочка.
Гаразд. Знаєте що?
Хочете поганців?
Добре. Ви — двоє поганців.
Бо ви обидва мене дратуєте.
Підлітки, еге ж?
Я виграв.
ФАТАЛЬНИЙ ГЕЙЗЕР
Полум'яне море.
Це єдина перешкода на шляху Єйґера Клейда
до його долі.
Можеш драматизувати деінде?
Що ти бачиш?
Схоже, що коріння тягнеться стелею на інший бік.
Що ж, якщо ми хочемо знайти серце Пендо,
ми маємо пройти крізь це.
Чекайте.
У вас усіх є очі, еге ж?
Ми всі бачимо одне й те саме, так?
Це кислота.
Неможливо пролетіти крізь неї.
Що тут відбувається?
Це буде неймовірно.
Ми це робимо?
О, ми це робимо. Гаразд.
Це було так у дусі "Першого форпосту".
Рада, що ми живі.
Геть із мого корабля.
Ні.
У вас більше немає таких, чи не так?
Усе гаразд. Я маю кращу зброю.
Цільте в центр.
-Ого. -Хто вчив тебе кидати?
Шелдон.
-Прикрий нас. -Виконую.
Гаразд. Ось, як треба кидати.
Збалансуй вагу,
зроби вдих, зосередься
і роби рух рукою до кінця.
Бачиш, уся річ у рухові руки.
Гаразд, твоя черга.
Гаразд, збалансувати вагу,
зробити вдих, зосередитися
і вести рукою до кінця.
Ось так.
А тепер жбурляй праворуч.
Мій хлопчик. Підсмалімо їх.
-Так! -Подавай.
Давай, татку.
Так!
Ви — ніщо проти Клейдів.
Непогано, як для фермера, га?
Так, геть непогано.
Гаразд, мушу запитати,
чому фермерство?
Ну, мені подобається свіже повітря.
І бути самому собі керівником.
Так. Розумію.
І мені подобається вкладати душу і серце в те, що я вирощую.
Знаєш, знати, що воно стане точнісінько таким, як мені треба,
чимось міцним, що довго житиме.
Надбанням, яким мій син зможе пишатися.
Це я теж розумію.
Знаєш, чому я не старався повернутися додому?
Ну, я здогадувався.
Це тому, що я застряг.
Ну, так. Я знаю.
Так. В іншому сенсі застряг.
Розумієш, усе своє життя я був дослідником.
Я більше нічого не знав, крім як ганятися за тим обрієм.
Навіть попри те, що це коштувало мені всього.
Тебе...
Твоєї мами...
Останніх 25 років мого життя.
Якби я здався,
чим би я був?
Ким би я був?
Ну...
Я застарий для змін.
Точно.
Давай вип'ємо ще по пляшці, доки можна.
Привіт, це ти.
Гей, не чіпай цього.
Гей. Припини.
Не чіпай цього. Гей. Годі.
Гей, не тисни на кнопки. Поганий Сплет.
Ти спробував.
Подивіться на це.
Вони нарешті знайшли спільну мову.
Саме час, так?
Так. Особливо зважаючи на те, що вони наче одна людина.
Дивися, щоб тато цього не почув.
Гей, хочеш покермувати?
Вмираю без кави.
-Чекай. Серйозно? -Так.
Просто слідуй за корінням.
Гаразд.
Якби ж Діазо тебе зараз бачив.
Що? Гадаєш, ми з татом не спілкуємося?
У тебе чудово виходить.
Так, лише стережися ходячої скелі!
Я впорався. Бачиш?
Вибачте.
Це через мене. Усе гаразд.
Чому це місце таке дивне?
Я не знаю.
Я думаю, це місце...
неймовірне.
Знаєш, мушу сказати, Ітане.
Я ще ніколи не бачила тебе таким щасливим, як тут.
Гадаю, просто...
Ферма така маленька.
А світ такий великий.
Я просто відчуваю,
наче я у своїй стихії. Не знаю.
Що? Чому ти на мене так дивишся?
-Мені можна на тебе дивитися. -Мамо, будь ласка, це дивно.
Мами не бувають дивними.
Я тебе народили.
У мене є права.
І я хочу використати своє право дивно дивитися на тебе.
Ні, ти маєш дивитися на дорогу.
Дивися на дорогу. Ти за кермом.
Заспокойся.
Я просто кажу, тобі треба досліджувати ці відчуття.
Вони можуть вивести тебе на цікаві шляхи.
Я тут уже 25 років
і я ніколи не бачив нічого подібного.
Це не має ніякого сенсу.
Здається, Пендо стає сильнішим, чим глибше ми просуваємося.
Якщо Пендо помирає, чому воно не слабшає?
Президенте Мол, женці тут
і вони привели друзів.
Що?
Меридіан, іди!
Я не можу їх обігнати.
Вони не напали на нас.
Але чому вони не напали на нас?
Може, це пов'язано з цим.
Гадаю, ми знайшли серце Пендо.
Що вони роблять?
Те, що пасує шкіднику.
Вони намагаються докопатися до серця Пендо
і зжерти його зсередини.
Воно бореться за своє життя.
Ось, чому наші рослини нагорі помирають.
Пендо спрямовує всю свою енергію на свій захист.
Наші рослини не хворі,
це війна.
Ну, зрівняймо шанси.
Легко сказати.
У нас є Пендо.
Ти знаєш, скільки Пендо знадобиться?
Маєте кращу ідею?
Так. Ми облишимо цю безнадійну справу
і полетимо на той бік гір.
Яким чином це врятує Пендо?
Ніяким. Але я все життя прожив без усього цього. І ви зможете.
Ми не облишимо Пендо заради ваших нових відкриттів.
Порятунок Авалонії залежить від нас.
І ми це зробимо.
Згодний, як ніколи.
Тату, що ти робиш?
Те, що ми робимо в нас на фермі.
Справжній Клейд!
Несіть сюди всі ящики з Пендо.
Схоже, ми перетворюємо "Пригоду" на найбільший літак-розпилювач.
Що таке, Сплете?
Що?
Що це означає? Я не розумію.
Ітане, ходи сюди на секунду.
Пробач, Сплете. Я маю йти.
Так, тату?
Ми спустилися сюди, щоб врятувати нашу ферму,
і ми це зробимо разом.
Знаєш, що?
Усе гаразд. Я навіть не знаю, що робити.
Це просто. Цілься і розпилюй.
Це твоя історія, тату.
Це наша історія, Ітане. Батька й сина.
Мені здається, це неправильно.
Я не хочу вбивати цих істот.
Не сприймай це як вбивство.
Ми просто винищуємо шкідників, які намагаються звести наш врожай.
Ми фермери, Ітане.
Саме це роблять фермери.
Тоді, певно, я не фермер.
Що?
Я не фермер, тату.
Ітане, де ти цього набрався?
Це не схоже на тебе.
Але це я, тату.
Певно, ще ніколи я не був таким справжнім.
Я відчуваю себе в своїй стихії, коли досліджую цей світ.
Досліджуєш?
Так. Тобто,
тут так багато можна відкрити і...
Чекай, то ти кажеш, що хочеш бути дослідником?
Гей, усе гаразд?
-Це через нього? -Що?
-Через нього, так? -Ні.
-Що ти сказав Ітану? -Я нічого не говорив.
Тату, це не вина дідуся.
Ти хочеш промити мозок моєму сину?
-Промити мозок? -Ітане, ти мені віриш?
Ти не хочеш бути, як він.
Він лише про себе думає
і про те, як підкорити ті гори.
Я тебе знаю, Ітане. Це — не ти.
Ітане, повернися.
Ітане.
Ти здурів?
-Сядь у човна. -Залиш мене в спокої.
Що це все таке?
-Ти, тату. Ти. -Я?
Ти вирішив, що я піду по твоїм стопам,
але ніколи не запитував, чого хочу я.
Ти — дитина.
Ти не знаєш, чого я хочу.
Я знаю, що не хочу бути тобою.
Усе моє життя я тяжко працював,
щоб бути повною протилежністю свого батька.
Схоже, я закінчив точнісінько, як і він.
Я лише дуже хотів створити надбання,
яким ти б міг пишатися.
Мабуть, я трохи захопився.
Тату, годі говорити.
Ітане, я намагаюся вибачитися.
Тату.
Гадаю, ми по той бік гір.
Там немає нічого, крім води.
Це око, так?
Так.
Дуже, дуже велике око.
Так.
І воно дивиться прямо на нас.
Знаєш, що це означає, так?
-Воно мене оцінює? -Ні.
Якщо тут є око,
мусить бути й голова.
Якщо в цього місця є голова,
це означає, що весь цей час ми подорожували всередині нього.
Тобто, кишки й таке інше?
Гаразд, так. Вислухай мене.
Вітряні ліси, в яких ми були,
це легені.
А кислотне озеро? Це шлунок.
А це велетенське око — це око.
Женці — не монстри.
-Це імунна система. -Що?
Це те, що Сплет намагався сказати.
Це місце живе.
Це жива істота.
Ми не знайшли серця Пендо.
Ми знайшли справжнє серце.
Тож, увесь цей час
ми жили на спині
цієї гігантської істоти?
Так. А Пендо її вбиває.
Імунна система цієї істоти не може захистити себе.
Нам треба поспішати.
Що?
Не знаю, що ти щойно сказав, але я переконана, це недоречно.
Мамо, розвертай корабель.
-Пробач, що? -Місія закінчилася.
Це місце не те, чим здається.
-У нас проблема? -Велика проблема.
Слухай, ми з Ітаном сильно посварилися.
Тож я зістрибнув з корабля.
Ти зістрибнув з корабля?
-З ним усе гаразд. -Тато пішов за мною.
А потім ми незчулися, як опинилися по той бік гір.
-Що? -І дивилися прямо на
-гігантську істоту! -Гігантську істоту!
Що?
-Гігантську істоту! -Не може бути.
Гаразд, слухайте. Це місце, цей світ, в якому ми живемо,
це жива істота.
А Пендо вбиває її.
Якщо ми хочемо вижити, Пендо має піти.
-Що? Ви хочете, щоб ми знищили Пендо? -Що?
-Вони не знають, що побачили. -Тату?
Тату, стій.
Куди ти йдеш?
На інший бік гір. Хочу на власні очі побачити.
Ти серйозно? Цей світ помирає.
Мені потрібна твоя допомога.
Що ти знаєш про цей світ?
Що я знаю про цей світ?
Я знаю, що я бачив.
Я присвятив все життя
тому, що більше ніхто не робив,
і я зробив все, щоб навчити тебе,
щоб ти був зі мною,
коли я це робив.
Це мало бути нашим надбанням.
Батька й сина.
Хочеш поговорити про надбання?
Я зараз знищу своє.
Заради мого сина.
Ти б цього ніколи не зробив.
О, так.
Бо я жахливий батько.
Так.
Але ти ним не мусив бути.
Ось.
Інший бік гір — на сході.
Гаразд.
-Каллісто? -Тату.
-Руки геть. -Ми всі дуже емоційні зараз.
І я не знаю, що, на вашу думку, ви побачили.
Але ми спустилися сюди, щоб врятувати Пендо.
План не змінився.
Ти й гадки не маєш, що робиш.
-Ти знищиш Авалонію. -Ні, відпустіть мене!
-Будь ласка, вислухай мене! -Геть від мене.
Ти робиш величезну помилку.
Ви маєте нас відпустити. Відімкніть двері.
Ні, ви не можете цього зробити. Ви маєте мене вислухати.
-Що ти робиш? -Намагаюся побачити, що там зовні.
Гей, Ітане, як гадаєш, зможеш просунути руку
і дотягнутися до ручки?
Звісно, ні.
Чекайте. Що це за звук?
-Тільки не язик. -Легендо.
Гей, хлопче. Відчини двері. Так.
-Він може. Відчини двері. -Відчини двері.
Давай, Легендо. Ти можеш.
-Давай, Легендо. -Відчини двері.
Відчини двері.
Мамин хлопчик.
-Ти можеш. -Відчини двері!
Можеш не волати на мого собаку?
Я б не волав, якби він виконував команди.
Він виконує.
Він два дні не пудив у хаті.
Бо ми два дні були на кораблі.
Нам все одно треба відімкнути їх.
Біля ручки є защіпка.
Легендо, бачиш защіпку?
Легендо, ти бачиш защіпку?
Що це за звук? Він облизує защіпку?
Легендо, не облизуй защіпку.
Легендо, досить. Годі облизувати защіпку.
Припини лизати защіпку!
Гаразд, який план?
Повернімо контроль над цим кораблем.
Я не маю кваліфікації керувати кораблем.
Він увесь ваш.
Складно бути пілотом.
-Це було просто. -Гаразд, що тепер?
Захист Пендо не дає тим істотам зруйнувати його зсередини.
Але якщо я зроблю отвір для них...
Вони подбають про решту.
Я відволічу Каллісто.
А ти не наражай нашого сина на небезпеку.
Чекай, що? Він не йде зі мною.
Йому це скажи.
Гей, ідеш чи як? Час спливає.
Пам'ятайте, Авалонія залежить від нас.
Це був Шукач із Ітаном?
Що відбувається?
Вони пішли через міст. Ну ж бо.
Туди.
Де сходяться всі корені.
Якщо женці атакують тут,
решта рослини загине.
Меридіан, відчини двері.
Пробач, не чую.
Не хвилюйтеся, Президенте Мол.
Я все владнаю.
Каспій!
Чекайте тут.
Ти і Сплет, завертайте кожну істоту, яку можете,
і скеровуйте до мене.
-Я зроблю решту. -Зрозумів, тату.
Ітане.
Пробач, якщо змусив тебе думати, що ти маєш стати фермером,
щоб я тобою пишався.
Я завжди пишаюся тобою.
Я знаю, тату. Знаю.
Руки геть від штурвала.
Гаразд.
Руки на штурвал.
Руки геть, руки на штурвал... Визначись.
Агов, друзі. Пам'ятаєте мене?
Меридіан, зупини корабель негайно.
Без проблем. Ми приїхали.
Тепер ти бачиш, з чим ми маємо справу?
Це серце.
Ні.
Підведися, Шукачу.
Тату?
Моє надбання — не ці гори.
А ти.
А тепер зробімо це.
Батько й син.
Там.
Продовжуй копати.
Тату!
Геть з дороги! Вони йдуть!
Так!
Так, ми це зробили.
Ми це зробили.
Правда?
Ми спізнилися.
Гаразд, наступна зупинка — світла катма, холодна кава і лютий натовп.
Хто готовий вирушати додому?
Власне, я б хотів зробити одну зупинку
для мого тата.
Усе своє життя я уявляв собі цей момент.
Як це буде?
На що це буде схоже?
Як це відчуватиметься?
І як же?
Це...
бездоганно.
МИНУВ РІК
ДОСИТЬ НЕПОГАНИЙ ТАТО
ТАТОВІ ВІД ІТАНА
Любий тату, хоча рік був надзвичайно складним,
приємно бачити, яку стійкість можуть виявляти люди.
Пенелопо.
Ми можемо бути винахідливими.
Шелдоне?
Ми можемо дивувати.
Світ явно змінився.
Дякую, друже.
І продовжує змінюватися.
І хоча ми не можемо жити так, як жили в минулому,
ми дали собі кращий шанс на майбутнє.
Ми ще не зовсім там, але скоро будемо.
Бо найкраще надбання, яке ми можемо залишити по собі,
це подарунок, який не соромно буде відкрити завтра.
Дякую...
за все, що ти мені дав.
Я зроблю все можливе, щоб бути гідним твого надбання.
Сподіваюся, ти мною пишатимешся.
Люблю тебе.
Твій син.
КІНЕЦЬ
НЕЗВИЧАЙНИЙ СВІТ
У ГОЛОВНІЙ РОЛІ
Це Клейди Це Клейди
Гукайте оркестр І розпочнімо парад
Завжди сміливі
Золоті серця
У морі, в небі й на землі
Завжди разом пліч-о-пліч
Це Клейди
Сміливо викарбовують нові глави
Свого надбання
І в горі, і в радості
Одна сім'я
Це Клейди Це Клейди
Гідні найвищої похвали
Мужньо стоять
Ризикуючи всім
Досліджуючи незвідані дороги
Долаючи прірву поколінь
Це Клейди
Чи ти фермер, чи дослідник
Заспівай гучно
Серенаду
Клейдам
І їхнім нескінченним звитягам
Це Клейди
Переклад субтитрів: Тетяна Гоч