VELIKO TEGA SE JE V RESNICI ZGODILO.
NEW YORK
Delal sem v svoji pisarni na 138. ulici.
V glavnem sem krpal zdelane možake iz velike vojne, kot sem bil sam.
Vidiš? Krasno.
Poškodbe, ki jih je svet rade volje pozabil.
Krpal sem obraze, dvigoval duha, pel pesmi.
Arašidi!
V Franciji sem pustil oko.
In Zdravniška zbornica mi je določala pogojne kazni,
ker sem skušal narediti nova zdravila. Potrebovali smo takšna, ki jih ni bilo,
da bi zmogli skozi dan z bolečino in nervozo.
Upam le, da je ta tableta boljša. –Upam, da imaš prav.
Nekatera so delovala bolje od drugih.
To je moja druga danes.
In počutim se odlično.
Victor, boš poskusil?
Drugi teden bom poskusil to novo.
Dobro. Ta ti da polet.
Obleci hlače, Burt. Zakrpala sem ti jih. Si dobro?
Zaradi vojnih ran sem imel hrbtno opornico, ki sem jo sovražil.
Zaprli te bodo, če ne zaprejo tega. –Shirley, nisi v pomoč.
Poskusno zdravilo.
Dobro izgledaš. Kako je okužba? –V redu.
Dobro. Sporočilo sem dobil.
Ni še treba plačati. –Burt, sporočila imaš.
Starši so klicali. Ne bo jih za praznike.
Herb Getz je klical za kapljice za uho. In Harold Woodman. Na tem naslovu te čaka.
Takoj pojdi, nujno je.
Sodeloval sem z odvetnikom,
najboljšim prijateljem iz vojne, Haroldom Woodmanom.
Zdravo, Burt. –Kaj se dogaja? Kje sva?
Za pomemben primer gre.
Čedno plačilo. –Lepo.
Neplačane račune imamo. Ljudje so odvisni od najinega posla.
Še pomembneje, obema nama veliko pomeni. –Kako?
Veseliš se vsakoletne gala prireditve, ne? –Ja.
Praviš, da moramo veterani imeti srečanja, da se nas ne pozabi. –Res.
Praviš, da je druženje in petje zdravilno za nas. –Kam pelje tole?
Do posebnega posega. Vem, da imaš ene posege raje od drugih.
Povej mi, za kak poseg gre.
Kaj ti bodo te rože?
Večerja pri Beatrice.
Večerja pri Beatrice? –Ja.
Razočaral si me. –Moja žena je.
Bo zmogel opraviti poseg?
Ja, bo. V redu je. –Ne bo. –Opravil ga bo.
Pomirite se. –Kdo je to? –Liz Meekins.
Meekins? Je v sorodu z …
Moj oče je. Vem, da ga občudujete.
Ja, zelo. –Oba sva ga. Ga občudujeva.
Resnično ga.
Zato nam bo letos govoril na srečanju.
Zelo me veseli.
Se bomo dobili tu z očetom? –Naj pove do konca.
Oče se je včeraj vrnil z ladjo.
Dobro. Poslovno hodi v Evropo, ne?
Se je česa nalezel? Pregledal ga bom. Kje je? –Videti ga moraš.
Ja, pridite. Gremo.
Tukaj je čudovito. Poglej tole.
Torej, kje je dobri general "Tihi in mirni" Bill?
Opravičujem se.
Danes imam grozno alergijo.
Zbudim se, v sinusih je, in potem je tako ves dan.
Ne vem, kaj počnete, in nočem vedeti.
Dve uri imate do prihoda balzamerja.
Kaj se je zgodilo? Na gala prireditvi naj bi imel govor.
Saj mi boste pomagali, ne?
Po mojem ni umrl naravne smrti. Zdrav je bil.
Družina se ne strinja z mano. Motijo se, lažnivci so.
Obdukcijo hočem.
To je vaša pravica. Oče je umrl brez oporoke.
Najožja sorodnica ste. Videl sem dokumente.
Veš, da ne maram obdukcij. –Opraviti jo moramo, Burt.
Zaradi Billa Meekinsa sva se spoznala. Ustanovil je naš polk.
Kako lahko tak človek umre? Pravite, da je sumljivo?
Ja, sumljivo je.
Bosta zapela z mano? Pravil je, da ste v vojni peli skupaj.
Nadvse je užival v tem.
Dragoceni spomini,
nevideni angeli,
moji duši poslani od nekod.
Pohitite.
Komaj dve uri imate za svoje namene.
Narediti morate obdukcijo.
Čakam vaju pri pri Mintersu. Vedeti moram, kaj boste ugotovili.
Zakaj imamo samo dve uri? –Ker smo v pogrebnem zavodu.
Pokopali ga bodo.
Pri Mintersu po 17h.
Spravita ga od tod. –Ja, pojdimo, Burt.
Harold, ne vem, kaj se greš. Liz, pardon. Pozdravljena.
Mrtvega belca imaš v zaboju.
Niti ne v krsti.
Pomembnež v zaboju iz starega lesa.
Niti pokrova nima.
Njegova hči joče.
Kdo bo po tvojem v težavah?
Črnec. –Milton.
Svojega vodjo, ki je ustanovil naš polk, moramo spraviti v kombi.
Naredite obdukcijo.
Takoj potem se dobimo pri Mintersu.
Velja. –Vedeti moram, kaj boste odkrili.
Pri Mintersu ob 17h. –Milton.
Previdno, prosim. –Kolo je pokvarjeno.
To ni previdno. –Milton!
Zato ne boš vozil mojega avta. –Balzamer bo prišel.
Glejte, da boste tu. Dve uri.
Saj se spomniš Burta, ne?
Seveda. –Irma St. Clair.
Zdravo, Burt. –Zdravo, Irma.
Ne bodi živčen. Najmanj dve obdukciji na mesec naredim.
Jaz sem naredil dve v vsem življenju.
Eno, da sem dokazal, da nisem pustil prijemalke v črevesu,
drugo, da sem odstranil prijemalko, ki sem jo pustil v črevesu.
Zdaj vemo, da si mojster za črevesje. Hvala.
Irma, z Burtom bi morala kdaj na kavo.
Mogoče bi lahko šla vidva z Irmo. –Prijatelja sva, Milton.
Veš, njegova žena se ne postavi zanj pri svoji družini.
Več kot leto že ne živita skupaj.
To je moja zadeva. Nehaj. –Rad bi te videl srečnega.
Ob mrliču spoznaš, da je življenje kratko, in ljubezen spoznaš le, če veš, kaj je.
Kaj se dogaja? –Obdukcija. Dokumenti.
Policija čaka, da se truplo vrne v mrtvašnico.
Prej bomo začeli, prej bo šel.
Ta dva morata takoj oditi. –Veterana sta. Služila sta domovini.
Počakajta pri McGeeju. –Spodaj pri McGeeju bova. –Pri McGeeju.
Irma je Portugalka. Drugače je.
Nisem vedel, da si Portugalka.
Saj nisem.
Boš začel ti ali naj jaz?
Pretresen sem, ker sem ga poznal.
Če želiš, lahko samo podpišeš. –Ne, ne.
Harold potrebuje le podpis. –Pomagal bom.
Prijazen človek je bil.
Takole.
O, bog.
Nisem vprašal, kako si.
Moj moški je odšel.
To se dogaja vsak dan.
Žal mi je. –V redu je.
Prava ljubezen temelji na izbiri, ne na potrebi.
Potrebuješ svojo ženo ali jo izbiraš?
Ne moreš obojega? –Ne. Le izbira res šteje.
Na koncu je res tako.
Izbira je pomembnejša od potrebe.
Nisem rad sam.
Sliši se kot potreba.
Želodec bom odprla. Poglej tole.
O, ja. Nenavadne barve.
Nekaj … –Ja.
Daljši čas so mu dajali nekaj. Težko je oceniti, kako dolgo.
Ravno se je vrnil iz Evrope.
Zašila ga bom in vzela vzorce krvi. Jutri bom vedela več.
Imaš še isto pisarno? –Ja.
Harold pravi, da si zaslužiš lepše življenje,
a da si postal podkupljiv.
Pravi, da si sledil napačnemu Bogu.
Kaj? Podkupljiv?
Sledil napačnemu Bogu? Zakaj tega ne pove meni?
Kaj to sploh pomeni? –Ne vem.
Morda si nevede zapravil navdušenje in potrebe, dokler ni bilo prepozno.
Celo v lastnem domu si ob koncu glasbe ostal brez stola.
Ta prostor rabimo. –Odlično, ker ravno odhajava.
Liz je rekla, da se po 17h dobimo pri Minterju.
Prav. A bi se rad pomenil o Irmi.
Silil sem te, ker želim, da si srečen.
Tvoj prijatelj sem. –Ki misli, da sem podkupljiv,
a ni toliko dostojen, da mi pove v obraz.
Nočeš slišati tega.
Rože imaš za ženo, ki ne dovoli, da živiš v svojem stanovanju.
Pojasni besedo "podkupljiv" ali "slediti napačnemu Bogu".
Za tvojo taščo in tasta gre.
Ne marajo, da sodelujeva, kaj šele, da sva prijatelja.
Ne upoštevam tega prefinjenega teženja.
Malo ti je le mar. In le malo je potrebno, da te imajo v pesti.
Kot tista kaplja krvi iz zareze v vojni, preden sem zabodel Nemca.
Tiste zareze so ti zameglile oko in za vselej si ga izgubil.
Dobrodošla pri Minterju. Mizo za dva?
Dogovorjena sva z visoko svetlolaso žensko.
Resnega obraza? –Ja, kar sem.
Čakajte, tu je bila. Ne vem, kam je šla.
Tukaj je bila.
Gdč. Meekins. –Tja je šla.
Čakajte. Gdč. Meekins.
Gdč. Meekins.
Nekaj smo odkrili, kot ste predvidevali. –Ne morem, žal mi je.
S prijateljem sem govorila, g. Vozom. Rekel je, naj bom previdna.
S kom? Vas je prestrašil? –Rekel je, da je nevarno.
Počakajte trenutek. –Umakniti se moram. –Stopite s ceste.
Poznala sta mojega očeta. –Pri srcu nama je bil.
In govoril je, da ne moreš bežati pred strahom. Ne sme te preganjati.
Prestrašena se zdim, a ne bi smela biti, ker me je g. Voze samo opozoril.
Ni … Dobro je mislil.
Družinski prijatelj je. Kaj sta odkrila?
Misliva, da so ga zastrupili.
Veste, zakaj? –Me kdo opazuje? Ne morem …
Je že v redu. –Ne vem, ali smem govoriti o tem.
Vedel je, da jih zanima zavezništvo.
Vendar ni želel pristati.
Nekaj je vedel. Nekaj strašnega je videl.
Tako je. In vedeli so, da bo to obelodanil.
Kaj? Kaj je videl? –Nevarno je. Mislim, da …
Gdč. Meekins! Mojbog! Gdč. Meekins!
Tista dva tam sta bila. –Gdč. Meekins! –Mrtva je.
Tista dva tam sta bila! –Lažete! –Tista dva tam.
Tista dva tam. –Ne, vi ste jo porinili! Videl sem vas!
Ubila sta jo! –Videl sem vas!
Ta dva sta bila. –Odvetnik sem, on pa je zdravnik.
Videl sem ju. –Najina stranka je bila.
Glejte, kaj ima v roki. –Njeno torbico!
Njeno torbico ima. –Ubila sta jo in vzela torbico!
Ne, videl sem, kako ste jo porinili.
Odvetnik sem. –Ne, ne! On …
Pusti me! –Civilna aretacija!
Civilno aretacijo bomo izvedli!
Ustreli ju!
Ujemite tista dva! –Stojta!
Stojta!
Strahopetca!
Ubogo dekle. Mojbog.
Pridite. Hitro! –Za tistimi avtomobili!
Ta je bil. On je. –Jaz bom vozil. Organizirani bodite.
Organizacija smo. Organizirani bodite.
Ne bosta ušla. Tu bomo oprezali za njima.
Kako so nama sledili do sem?
Pridi.
Presneto, ta opornica.
Mislim, da naju še kar opazujejo.
Misliš? –Po mojem.
Ti hudič. Kakšno sveže sranje je pa tole?
Do sem ne prideš, ne da bi se začelo že davno.
New York
Želiš, da poiščem najino najljubše drevo
in prinesem njegovo lubje iz Argonskega gozda,
kjer razstreljujejo ljudi?
Častno bo, veličastno. Dobro za družino.
Dobro bo, Burt. Dobro.
Z odlikovanji se boš bolje vklopil. –Sodil boš na avenijo Park.
Ljudje spoštujejo vojsko.
Ubijejo me lahko.
Ne smemo tako razmišljati. Seveda te ne bodo ubili.
Ah, Beatrice.
Francija
Nisem prišel sem, da bi z mano govorili kot s psom.
Zločin do zastave.
Po mojem niso sposobni občudovanja ne zaupanja, da bi lahko nosili uniformo.
O kom govorimo?
Če mi kak ta širokoustnež prekriža pot, ga bom počil v hrbet.
Vemo, da ti je to še bolj všeč. –Ne mislim več govoriti s tabo.
Pa boš moral. –Dovolj, narednik.
Razumem, general Meekins. –Lahko greš. Takšen odnos ni v pomoč.
Zato sem vas hotel za častnika sanitetne službe, Bernstein. –Berendsen.
Se opravičujem. To je g. Woodman.
Morda lahko pomagate pri tej zagati. –Kakšni zagati, gospod?
G. Woodman, povejte, zakaj ste v vojaškem zaporu.
Zakaj smo v vojaškem zaporu?
Zaradi nepokorščine. –Ste bili nepokorni?
Ja. –Zakaj?
Dodelili so nam rasistične častnike, kot je tisti butelj.
Nismo želeli ubogati, dokler ga ne zamenjajo z boljšim.
Z dostojnim in spoštljivim.
In to naj bi bil jaz? –Vi, Berendsen.
Z ljudmi, ki jih spoznaš v takšnih težkih okoliščinah,
si povezan vse življenje.
Si zdravnik, ki me bo pustil izkrvaveti
in ga bom moral ustreliti v hrbet? Povem ti,
častnikom, ki smo jih imeli, ni bilo mar, če preživimo ali umremo.
Nikogar ne bom pustil izkrvaveti in nočem, da me kdo ustreli v hrbet.
Sem sin mehanika iz Elmire. Sem poročen, pol katolik, pol Žid.
Sem zdravnik z ambulanto na aveniji Park.
Sumim, da sta me tast in tašča poslala sem, da bi se me znebila.
V redu se sliši, razen tega s tastom in taščo, a morda ti lahko zato zaupam.
Sklenili bomo zavezo.
Ti poskrbi, da ne bomo umrli.
In jaz bom poskrbel,
da te ne bodo ubili.
Pazili bomo drug na drugega.
Harold Thaddeus Woodman. –Bertram Berendsen.
Dobrodošel v 369. –Hvala.
Končno to, kar sem želel. Spoštovanje.
Zdaj pa uredimo to zagato z uniformami.
Ja, uredimo to sranje z uniformami.
Dobrodošel v moji vojski. –Zakaj imamo francoske uniforme?
Ameriški vojaki nočejo, da jih vidijo z nami.
Sramota. Ta polk sem ustanovil v duhu naklonjenosti in sloge.
Upam, da pridete na drugo stran Argonskega gozda.
Naj bo Bog z vami.
Rešil sem Harolda. Harold je rešil mene.
Francoska gospodična pa je rešila oba.
Daj mi ostalo …
Ne vrzi proč! –Zakaj jih hočeš obdržati? Nehigiensko je.
Kaj ti mar!
Poberi se proč!
Poberi se!
Dovolj te ostudnosti!
Nespodobno je, zločin.
Boga skrunite s to krvavo kovino.
Ona skruni Boga? –Da skrunim Boga?
Kovina je bila gnusna, ko se je zarila v telo. Očistim jo s tem, ko jo odstranim.
Vi želite vse prikriti.
Boga žali ter družine mrtvih in ranjenih.
Ne, gospodična ima prav.
Prav ima.
Sme obdržati krvavo kovino.
Ja, ja. Prav ima. –Vidite?
Pomiri se, Harold.
Kako si drznete!
O, ljubi bog.
Ne vem, kaj se dogaja.
G. Woodman, zahvaliti se vam moram.
Govorite angleško? Mislil sem, da ste Francozinja.
Valerie Bandenberg sem.
Niste Francozinja? –Ne.
Vas smem povabiti na pijačo? –Ja. Pa je tu to možno?
Zame že. –Lahko pijemo? –Harold!
Kaj, hudiča, počneš? –Mladenič!
Kam greš? –Pri meni je v varnih rokah.
Če bi te misisipijski širokoustneži zdaj videli …
Kaj se je zgodilo z zavezo?
Oko sem izgubil.
Ženska, ki kadi pipo.
Se me bojite?
Zdajle malo.
Ko vidiš človeka,
ko ga zares vidiš,
vidiš otroka, ki je nekoč bil.
Vidiš njegovo ranljivost.
S Haroldom sva se od začetka tako videla.
Zdaj, ko je konec vojne …
Samo oseba bi bil rad. Rad bi se gibal
svoboden
kot oseba.
Živel svoje življenje.
Tu, v Evropi.
Dobra želja. Svobodno živeti.
Toplo priporočam. Hodila sem po Evropi.
Nadvse mi je pomagalo.
Z bore malo besed ti gleda naravnost v dušo.
Dobro vam dene.
Bog je sodil o najinem življenju.
Smem nekaj vprašati?
Kaj naredite s šrapneli, ki jih odstranite iz nas?
Ne morem kar povedati. Nekaj mi morate dati v zameno.
Tega ne povem zastonj.
Dati v zameno?
Dobro. Koliko pa stane?
Nekaj lepega.
Nekaj, za kar je vredno živeti.
Prav zdaj zrem v to.
Dal sem vam že šrapnele iz svojega telesa.
Iz vašega prijatelja sem jih odstranila precej več.
Kako mu je že ime? –Burt Berendsen.
Ojoj. –In prikrevsal je mimo,
ker se spomni nekakšne prijateljske zaveze.
Se spomniš? Se spomniš mene? Tukaj sem.
Lepo te je videti. –Opravičujem se, Burt Berendsen.
Nikoli več ne bom nalila samo dvema in ne trem.
Pomagaj mi dati v zameno nekaj lepega, da nama bo pokazala,
kaj počne s šrapneli, ki jih je odstranila iz naju.
Valerie ji je ime. –Valerie, kaj počneš s šrapneli?
Če te zanima, mi daj nekaj v zameno. –Meni je rekla enako. –Ničesar nimam.
Pesem brez pomena. –Odlična zamisel. Kaj praviš na to?
Kaj je pesem brez pomena?
Dobro.
Rdeče sonce.
Grenivka.
Robček.
Rdeče sonce
in grenivka.
Robček,
ko pokličeš,
da vidiš obraz.
Čigav?
Moje ime,
moje lastno ime.
Pisani trenutek
ljubezni. –Odlično.
Obala je topla, mrzlo je nebo.
Smrt je resnična, ko umiraš.
Toda nebo
je toplo, ko si s prijatelji.
Vse te kose sem odstranila iz ljudi.
Poglejta. Tole je preprostejše.
Glejta, čajanko imam.
Narejeno je iz smodnika in šrapnelov.
Vrhunec civilizacije.
Dobrodošla v mojem svetu.
Ličim se.
Imam le pol obraza? Kako se je to zgodilo?
Samo da imam šminko.
Lepo. Vedeti moraš, kaj ljubiš.
In mora ti biti v užitek, drugače je s tem preveč težav,
ki ti, če dovoliš, pokvarijo to izkušnjo življenja od začetka do konca.
Zakaj ne bi živeli za lepe stvari, čeprav si malce iznakažen?
Kaj bo moja Beatrice mislila o manjkajočem očesu in razbrazdanem hrbtu?
Valerie, lahko kaj ukrenemo? –V Amsterdamu poznam dobrotnika.
Novo oko ti bosta dala. –V Amsterdamu?
Ko sem pred par leti prvič šla skozi Francijo,
sem morala zabosti moškega in nekoč mahniti gospo z opeko. –Kaj?
Dolga zgodba. Z vama bo to mačji kašelj.
In zdaj mnogo bolje ponarejam dokumente.
Burt, pojdimo v Amsterdam. –Prav.
Tukaj si.
Paul Canterbury. Canterburyjsko steklo. London.
Izdelujemo najfinejše protetično steklo, industrijsko, tajno, vojaško steklo,
vse vrste stekla, razen okenskega.
Če ni neprebojno, seveda.
Brez strahu. Prijatelj gdč. Valerie je prijatelj Paula Canterburyja,
ki vam nudi dosmrtno zalogo canterburyjskih steklenih očes. –Ni slabo.
Kot vidite, imam enako poškodbo kot vi. Ali pa ne vidite zaradi odlične izdelave.
Poglejva. Mislim, da imate temno lešnikovo zeleno.
Imam prav? –Imate.
Bravo. To je moj ameriški kolega, Henry Norcross.
Pozdravljeni. Dolga leta poslovno prijateljujeva z Valeriejino družino.
Varovala sva jo na njeni pustolovščini,
v zameno pa nama je pomagala služiti v dobrobit sveta.
Na kakšen način pa?
Z navzočnostjo na večerjah in svečanostih
in z informacijami, ki jih je izvedela o bankah, premikih čet in tako naprej.
Vohuna sta. –Ne, gospod.
On dela za steklarno, sam pa delam za Finančno ministrstvo.
VB obveščevalna služba MI6
Pomorska obveščevalna služba ZDA
Stara prijatelja sta. Pomagala sta mi in jaz njima. Zdaj bosta pomagala tebi.
S Paulom imava celo malo časa za opazovanje ptic. Vneta opazovalca sva.
Res prefinjen konjiček.
To je afriški sivi pavji žerjav.
Ti so izumrli. –Zadnja dva imava.
Nikobarski golob.
Nekoč sta bila živa.
To pa je navadni fazan.
Navadni fazan, ki mu rad rečem fant med fazani.
Čisto navadni so, ampak krasni.
Perje je nadvse osupljivo.
Z veseljem plačava za obraz, kakršni koli kozmetični poseg rabita.
Le najboljše.
Kot tudi življenje v Amsterdamu, kjer si zaslužite počitek
in malo svobode po vsem prestanem.
Ko bova nekoč midva potrebovala pomoč, se bova oglasila.
Tako je. –Ker bo prišel čas, ko bomo rekli "dovolj" tem norcem,
ki začenjajo te povsem nesmiselne vojne.
Kako bi se ta grozota ponovila? –Ta vojna naj bi končala vse druge.
Ker se sanje ponavljajo, ker se pozabijo.
Zato se ponavljajo.
To je dobra plat. Slaba pa se bo nekoč ponovila.
Za zdaj je to dobra plat v Amsterdamu.
Tu je stikalo za luči. Malo nagaja.
Pritisniti moraš gor, dol, gor, dol, gor.
Malo bodo migotale. Vidita?
Prostor je velik. Paul in Henry sta mi ga našla, a je zdelan.
Prav je imela. To je bila dobra plat. Fantastično je bilo.
Ne ustrašita se. Ko jo odpreta, dela tole. –Svet je bil nenadoma kot zaklad.
In bilo je božansko. –To je normalno.
Amsterdam je živel v srcu in je bil ves čas tam.
Daj!
Paul, pokaži jim peščeni ples!
Peščeni ples. Zmešani peščeni ples Britanskega imperija.
Bila je briljantna in zmešana.
Zmešana kot midva.
Zaveza je zdaj imela tri člane.
Nekaj časa sem ostal v Amsterdamu, ker je bilo tam veličastno.
Bil je miren in močan. Ona je bila drzna in sijajna.
Coup de foudre, kot rečejo Francozi. Ljubezen na prvi pogled.
Ustvarjala je svojo umetnost.
Bil sem njun najboljši prijatelj z novim očesom.
Pomagali smo veteranom na poti skozi mesto. –Dobro je.
Kar naprej smo hodili plesat.
Krasno je bilo.
V dvoranah za tango
si imel občutek, da letiš.
Ne smeš oditi. –Tam je ta hip grozno.
Kaj govoriš? –K svoji soprogi moram.
Burt, slab občutek imam.
Tvoj odhod bi prinesel nesrečo.
Prosim, ne odhajaj.
Zdravnik sem na aveniji Park. Poročen sem.
Našli bomo rešitev. –Malo se spoznam na avenijo Park.
Prosim, ne odhajaj.
Valerie.
Bodimo realni. To ne more večno trajati.
Od česa bomo živeli?
Pogrešal sem Beatrice, čeprav me je s starši poslala v vojno. –Služi domovini.
Spoznal sem jo na dobrodelnem dogodku na medicinski šoli.
Zagledal sem to žensko. Nisem še videl lepše.
Morala bi jo videti. Ves večer sva plesala.
Bila sva lahkomiselna, nasmejana, zaljubljena.
Nisem vedel, da je hči moža, ki mi je dal štipendijo.
V njegovih očeh je za tega pol Žida veljalo:
"Lahko dobiš štipendijo, moje hčerke pa ne." –Sliši se slabo.
Prijatelje lahko izbereš, družine pa ne.
Izbral sem vaju in tole.
Nerodno mi je, ker morda ne čutita enako.
Toda to prijateljstvo
je verjetno najpomembnejša stvar v mojem življenju.
Strinjava se. Zato ostani.
Ne morem zapustiti Beatrice.
Ljubim jo.
Seveda rečejo, da boš odlikovan. Da boš sodil na avenijo Park.
Tako pa so kot junaka pričakali mene.
Povedal sem ti, da ne moreš tu zdraviti teh bolnikov. Neprimerno je.
Te paciente poznam samo zato, ker ste me na silo poslali v vojno.
Na aveniji Park ni tega. In preveč morfija jemlješ.
Pusti mojo hčer pri miru. Na črnem seznamu si.
Pojdi, proč moraš. Proč moraš.
Ne hodi v stanovanje. Poslala ti bom obleke.
Bertram, ostani! Žal mi je!
Kako naj ne bi pomagal veteranom?
Ambulanto sem preselil v uličico ob ulici Great Jones.
Malo me je zaneslo s protibolečinskim zdravilom.
In država New York mi je uredila prisilni počitek.
Daj, prijatelj. –Prijateljema sem pisal za pomoč.
Nisem vedel, kako bo to vplivalo nanju.
Če je tvoja družina dovolj vplivna, da spravi Burta iz zapora, jih prosi.
Zaveza je zaveza.
Povedala sem ti, da sem pred nečim pobegnila. Samo to moraš vedeti.
Moja družina bi mu res lahko pomagala.
A če jih pokličem, bodo vedeli, kje sem.
In če bodo vedeli, kje sem, bodo našli način, da me zvlečejo nazaj.
Prepričljivi znajo biti.
Samo tovarišem je hotel pomagati. Menda jim gre doma slabo.
Oba sva vedela, kako se bo končalo. –Kako to misliš?
Zgolj v Amsterdamu sva lahko skupaj.
Veliko si govoril o svojih načrtih po vrnitvi v Ameriko.
Morda je čas.
Rekel sem, da želim postati odvetnik.
Da bi se boril za ljudi, kot so vojaki v domovini.
Rad bi se boril za ljudi, ki se sami ne morejo, uporabljati pravo.
Rekel si tudi, da želiš živeti v Amsterdamu z menoj.
Ja.
Oboje bi rad. Rad bi šel domov in se boril.
In rad bi ostal tu s teboj. In rad bi resnično živel.
Kako lahko imaš oboje?
Možno je.
Prej pa morava pomagati Burtu.
Kaj bo z nama? Ljubim te.
Pomagati morava Burtu.
Prav.
Obleci se.
Kmalu zatem je izginila, ne da bi povedala Haroldu, le sporočilo je pustila.
Nenadoma so me izpustili iz zapora.
Ni se mi oglasila.
Harold se je vrnil v New York, diplomiral je pravo.
Odškodnino lahko zahtevate. –Deset let sva sodelovala.
Z zdravnikom bova poskrbela za vas.
Ljudi sva reševala iz vseh mogočih zagat,
do Meekinsove zadeve.
Zdaj sva se sama znašla v zagati.
In morda ne bova preživela.
Mojbog, ubogo dekle.
Ne zmorem tega. Harold, nekaj je hudo narobe.
Kaj mi že vedno rečeš?
Borila se bova.
Za vsako ceno bova našla način.
Hvala, to sem moral slišati.
Kam greš?
Varneje bo, če se umakneva z ulice. –Že vem, kje sva.
Vem, kje sva. Ne k tej ženski, Burt.
Tema je. Je večerja presenečenja?
Pozna ljudi iz družbe Liz Meekins.
Vse je kot prej. Po naftalinu smrdi kot tvoj zakon.
Hvala, prijatelj. –Prijatelji morajo biti iskreni.
Peče. Kako izgleda?
Je v redu?
Pomagaj mi.
Je poravnano? –Ja.
Že razumem. Lep želiš biti zanjo. –Bertram?
Sedi, oddahni si. –Burt, ne bodi predolgo.
Naredi mi uslugo. Skušaj biti optimističen.
Poglej se.
Ni večerje. Žal mi je, napaka je bila.
Zakaj si me povabila? –Ker sem imela trenutek slabosti.
Sva postala trenutek slabosti?
Oče sploh ne sme vedeti za tole, ker bi mi ukinil vse možne ugodnosti.
Kaj je narobe s tem?
Se spomniš, ko sva si ves večer brala pesmi Emily Dickinson, pela
in zrla drug v drugega? Kaj se je zgodilo?
Ja, spomnim se. Zato te ljubim.
Odbor za trden dolar
Si padel? Si si poškodoval hrbet? Naj pogledam.
Hrbet me ves dan boli.
Zdaj ni pravi trenutek. –Daj, samo na hitrico.
Nekoč si bil prelep.
Za božjo voljo.
Zdaj pa si odvraten in grotesken.
Grd si in izmaličen. Težko te je gledati.
In steznik nosiš kot ženska.
Nebogljen si. –Beatrice, ne morem več.
Ta izprijenost, ki jo čutiš ob mojih brazgotinah.
Sem tvoja izbira ali potreba?
Kakšno vprašane je to?
Danes sem z nekom govoril.
Rekli so, da je ljubezen, ko nekoga izbereš,
ne pa, da ga potrebuješ zaradi nečesa drugega.
Si me potreboval, ko sva se spoznala, ali si me izbral kot osebo?
Si me izbral zaradi moje družbe? Zaradi ugleda moje družine v medicini,
ko si bil štipendist s severa?
Ali si me izbral?
Zgolj mene?
Par trenutkov nazaj sem Burta vprašal enako.
Harold Woodman. Zakaj imaš žensko torbico?
Liz, hčerko Billa Meekinsa,
so nocoj porinili pod kombi. –Kaj? Resno?
Najela me je, ker sva bila blizu očetu. Zato nama je zaupala.
Nekako mislijo, da sva bila midva.
Nekoga potrebujeva. In nekaj.
Pomoč potrebujeva.
Kaj pomeni ime "Rose"?
Liz Meekins je tik pred smrtjo rekla, da ji lahko pomaga g. Rose.
Liz ne bi poznala Rose. Židovsko ime je.
Hvala, Beatrice.
Le pol Žid si. Narobe si jo razumel. –Zakaj?
Ker je mislila "Voze" z V.
Ugledna družina iz družbenega letopisa.
Vozevi so na vrhu.
Burt, o tem ti govorim.
V tvojem svetu sva v težavah, ne v mojem.
Kaj je to?
Kako si drznete vstopiti? –Odklenjeno je bilo.
Še vedno si prijavljen na tem naslovu. –Očitno.
Detektiv Getweiler, kaj te je prineslo? Lem, rabiš tablete?
Vem, da imaš enako opornico kot jaz, za razliko od g. Hiltza.
Zaradi ploskih stopal te Nemci niso videli v Porenju.
Burt, veš, zakaj sem tu.
Z Woodmanom sta zbežala, ko sta porinila Meekinsovo pod kombi.
Le zakaj bi mislili, da sva bila midva?
Redki ustrezajo opisu zdravnika, ki s črnim odvetnikom na tleh išče oko.
Ženska, ki je umrla, je najela Harolda, da bi raziskal očetovo smrt.
Popoldne sem naredil obdukcijo.
Bil je general polka, v katerem sva služila.
Priče pravijo, da sta jo porinila. –Ne, proč sva morala. Kaos je nastal.
Prerivali so se, morilec je pokazal naju. Domač je v vlogi zločinca.
Vem le, da moram načelniku prinesti odgovore.
In trenutno sta osumljenca.
Lahko dokažeš, da imaš pogodbo z Liz Meekins?
Da te je najela za odvetnika? –Seveda. Lahko ti jo dostavim.
In lahko dobim osnutek obdukcijskega poročila
in dokumente o Meekinsovi posesti.
Dobro. –Zdaj pa vaju morava …
Roke proč! –Hiltz.
V Odvetniški zbornici sem. Ne dotikaj se me.
Sploh mi ni všeč, da je ta možak odvetnik.
Columbijska pravna fakulteta.
Morda težko dojameš zaradi ploskih stopal.
Ne omenjaj mojih stopal. Glavo ti bom … –Hiltz, ne, ne boš. Nehaj!
In če bi lahko kdo iz družbenega letopisa jamčil za naju?
Bi načelnik potem poslušal?
Nekdo kot g. Voze, ki je poznal Billa Meekinsa.
Bertram. –Beatrice.
Moja družina je dolgoletni član Zdravniške zbornice.
In potrdim lahko, da ta dva ne znata lagati drug drugemu, kaj šele policiji.
Če ju zaprete, preden jima daste možnost,
da predložita vse ponujeno, vaju lahko to stane službe.
Oče ima prijatelje v mestni upravi.
Prinesita vse obljubljeno.
Razumem. Veliko skupnega imava.
Služila sva, za razliko od tegale.
Kje pa je pogrešana torbica?
To bi lahko bil dokaz.
Kaj počnete? Odložite. –Daj nazaj.
Kaj je tu notri? –Odloži. –Nazaj daj.
Oprostite, pazil sem. –Kaj je z vami?
Uči se, Burt. Dober detektiv lahko postane.
In obvesti me, ko boš govoril z Vozem.
Ne bom čakal tako dolgo. Si slišal? Nekaj dni vama dam.
A če bo treba, vaju bom sam aretiral. –Razumem.
In tudi tablete rabim. –Velja.
Kmalu pridem v ambulanto.
Prav. –V hudi godlji sta.
Hudo hudi.
No, vznemirljiva izkušnja.
Vzemi stvari, a naj te ne ubijejo na poti domov.
Odbor petih, ostani živ.
Držita jezik za zobmi.
Zakaj naju ni kar ustrelil?
Odbor petih, vedno živ!
Kaj je imel tip še pripravljeno za naju?
Povsod smo.
Zdaj morava lagati, da prideva v njegovo hišo.
Ni pomembno, kako. Priti morava do g. Voza.
Kaj je ta organizacija? –Episkopalna. Kaj rečeš, ko odprejo vrata?
Pozdravim.
Sem dr. Burt Berendsen. To je Harold Woodman, odvetnik.
Dobil je odlikovanje za pogum. –Vojni križec, ne odlikovanje, dobro veš.
Ja, vojni križec. Opravičujem se.
Vemo, da imajo episkopalci radi g. Voza.
Žal mu bo, da vaju je zgrešil. Ni ga tu. –Kdaj pa naj bi se vrnil?
Ne vem. Bi morda lahko dala pismo meni?
G. Vozu ga morava izročiti.
Škofova navodila. –Razumem. Potem pa pustita vizitko.
Žal mi je, da vaju moram razočarati.
Smem?
To kredenco gledam.
In prepoznal sem
te izdelke.
So narejeni v bolnišnici?
Podobni so izdelkom veteranov.
Vse so naredili veterani. G. Voze se najbolj posveča njim.
V zahvalo jih pošiljajo. –Res prijazno.
Tudi sama sva veterana. –Libby, prineseš zdravilo?
Roka mi dreveni, živčna sem in boli me.
Prosim? –Valerie, prosim, pojdi v svojo sobo
ali pa nazaj gor.
Ne vidiš, da imamo obisk?
Kaj pa ti tukaj?
Ne, ne ogovarjajte je. Bolna je.
Valerie, ne govori z njima.
Nisem hemofilik. Lahko se pogovarjam z ljudmi.
Ne, nisi hemofilik, imaš pa božjast in nevrološko motnjo. Ne!
Pomenili sva se o lutki. –Ušesa ti bom odgriznila.
Ne! Rekla sem, da ne počni tega lutki.
Ga. Moran! Carlton.
Calrton! –Veš, da me to razburi, Valerie.
Kako si drzneš! Carlton! –Carlton!
Valerie, resno. Zmenjeni smo, da me ne puščate same z njo.
Pridita sem, tu lahko govorimo.
Kako je to naključje sploh možno? –Ker ni naključje.
Jaz sem svetovala Liz Meekins, naj vaju najame. –Kako to misliš?
Prijateljica je. Potrebuje nekoga zunaj naših krogov, ki mu lahko zaupa.
Res nenavadno.
Nisem vama povedala pravega priimka. Kot Bandenberg sem potovala.
A tako smo se dogovorili v Amsterdamu. Nič preteklosti.
Kajne?
Si ves ta čas živela v New Jerseyju?
Ja. –Hiša je ogromna. Tako živiš?
Brez pisma.
Brez klica. –Sram me je bilo.
Nekoč nisem bila takšna. V Amsterdamu me nista poznala take.
Kaj je narobe z ravnotežjem?
Nevrološko motnjo imam.
Prej je nisi imela. –Ne, prej je ni imela.
Z namenom sva tu. Harold, ne pozabiva. Nujno je.
Valerie, ali poznaš Toma Voza?
Seveda ga poznam. –V hudi godlji sva.
Jamčiti mora za naju.
V redu možak je, a ne vem, če bi jamčil za vaju.
Izogiba se sporom. Hitro ga je strah.
Je tvoj soprog? –Carlton prihaja!
Ne, ni. Poročen je s to žensko, ki kriči, naj vaju vržejo ven. Moj brat je.
Po vsem, kar smo imeli v Amsterdamu, se izkaže, da te z Burtom ne poznava.
Točno vesta, kdo sem. In jaz vem, kdo sta.
Vsi trije, tudi Burt.
Poznamo se tako, kot je pomembno.
Če še imata zavezo, sem še vedno del nje.
Po 12-ih letih mogoče ne več. –Ja, tudi po 12-ih letih.
Ker sem končala tukaj. In vrnila sem se zaradi tebe in tebe.
Res je.
Ko si odšel, sem rekla, da bo prineslo smolo.
Da bodo sledile slabe sanje. Nisem rekla tega?
Res je. –In zdaj smo tu.
Valerie, Carlton prihaja. Odpri vrata.
Lahko se rešimo iz tega.
Tu je drugače, zato nisem prepričan.
Carlton prihaja.
Zdi se mi, da je to Carlton. –O, ne.
Ne. O, ne!
Carlton, prosim. –Čakajte.
Valerie, vidiš, kaj se zgodi? Kako sploh poznaš ta moška?
Prebuja se. Viski, ga. Moran.
Ne, hvala. Ne pijem.
Ne zaupam človeku, ki noče požirka, posebej v takšnih trenutkih.
Harold, kje je moje oko?
Tukaj. –Hvala.
Nisem si mislil, da bodo odlikovana vojaka nokavtirali v moji hiši.
Ne, samo enega.
Saj res, g. Woodman. Prehitri ste bili za Carltona.
Res je.
Govorila sta z Valerie, ki ni zdrava.
Prosim, ljubo dekle, nehaj jokati.
Naravno je, da joče, Libby. Izvedela je, da je prijateljica mrtva.
Nisva ji mogla večno prikrivati.
Nisem tako bolna, da ne bi mogla govoriti z ljudmi.
Pustiš me samo s to invalidko, ko veš, da bi po mojem morala v bolnišnico.
V njeno dobro. Ne zmorem … –Če mi še enkrat to rečeš,
boš šla ti tja. –Tam bi ti bilo bolje.
Sodili ti bodo kot čarovnici. –Prosim vaju. Dami, nehajta.
Opravičujem se, da sem moral povzdigniti glas.
Z njima je govorila, kot da ju pozna. Prestrašila sem se.
Se poznate? –Da. –Ne.
Se. –Res se poznamo.
Iz Evrope. –Iz Amsterdama. –Iz bolnišnice.
Iz episkopalne dobrodelne organizacije naj bi bila. –Je sploh kaj resnice v tem?
Vsekakor. –Delno. –Delno?
Gala prireditev se približuje.
V glavnem pridejo veterani, a morda bodo tudi episkopalci.
Bill Meekins bi moral imeti govor.
Obtožili so naju umora Liz Meekins, kar nikakor ne drži.
Liz je omenila priimek Voze.
Mislila sva, da morda veste, kdo jo je lovil,
in nama pomagate oprati ime. –Veterana sva, spodobna moža.
Ne bi se zapletla v tole,
razen da bi pomagala.
Bill Meekins je bil dobričina.
Niti pikice zlobe ni bilo v njem.
Zakaj sem ji potem morala pomagati?
Zakaj sem ji morala svetovati, naj najame ta dva?
Saj sem ji pomagal, ljubica.
Rekel sem, naj pride k meni, preden postane grdo.
Poglej, kaj se je zgodilo.
Ja, poglej, kaj si naredila, Valerie. Žal mi je, da je šlo po zlu,
a se ne bi smela vpletati. –Ni ona kriva.
Ni ona kriva. –Tom.
Kako ni kriva? Kriva je za nekatere reči.
O, Tom. –Bolna je.
Odkrijeva lahko, kdo je ubil Meekinsa. Verjetno isti kot njegovo hčer.
Raziskujeva zadevo. In ta informacija nama bo oprala ime.
Obdukcija je pokazala, da je bil verjetno zastrupljen
s preveč zdravili, ko je bil v Evropi.
Veste, s kom je potoval, kdo ga je poslal tja?
Lahko vama pomagam izvedeti, osebno pa se ne morem vplesti.
Strahopetec si, Tom. –Ne drzni si mu tako reči.
Veš, da so ga v pripravljalni šoli tako klicali. Veš, da je kruto.
Želijo, da sodelujem v odborih, klubih.
Vesta, kaj počnem namesto tega?
Ptice opazujem.
To počnem.
Gotovo je dobro. V naravi ste.
Ptice opazuješ. Trapast je.
Nič bolj kot ti s svojimi filmi, rezili, čajnimi skodelicami,
grozljivimi rečmi, ki jih izdeluješ. Roko na srce, blazne so. –Pardon.
Pravite, da nama lahko pomagate odkriti, s kom je potoval po Evropi. Kdo to ve?
Gil Dillenbeck bi vedel. Ga poznata?
Vsi v državi ga poznajo. –Največkrat odlikovani marinec v ZDA.
Ja, res je.
Dillenbeck je bil Meekinsov prijatelj. Oba sta bila generala.
Sam nisem bil v vojski. Le družinsko tekstilno podjetje sem vodil.
Dillenbeck lahko pove, kdo je potoval z Meekinsom.
Nikomur drugemu ne bi zaupal. Sam nimam dostopa do teh informacij.
Dobro. Dvakrat sva ga srečala.
V Belgiji sva se fotografirala z njim.
In v Washingtonu. –Shod za vojaške dodatke poleti '32.
Še vedno imava sliki, g. Voze. –Ja.
Zelo je izbirčen, s kom se pogovarja.
Če sta ga že srečala in vaju spoštuje kot vojaka, imata več možnosti od mene.
Ne zaupa premožnim.
Sporočita, če ga bosta srečala. Rada bi mu segla v roko.
Libby je videla Dillenbecka pri poročilih in se je zagledala vanj.
Ne bodi trapasta. –Kar naprej govoriš o tistih poročilih.
Vtis naredi nate. In tista poročila so mi všeč.
Ne predvajaj jih, Tom. –Predvajajmo, preden gresta. Valerie!
Dillenbeck lahko morda edini tvoja prijatelja reši iz težav.
Bi rada videla poročila?
Odlično!
VETERANI SE BORIJO ZA DODATKE! Veteranom še niso izplačali dodatkov
Veterane, ki so lani poleti zahtevali dodatke, še naprej vodi Gil Dillenbeck.
Veteranom še vedno niso izplačali dodatkov,
čeprav jih zastopa pogumni general.
Generalmajor Dillenbeck govori veteranom.
Glejte, to me pošteno jezi.
Mnogi vas imajo za potepuhe.
"Potepuhi! Potepuhi ste!"
Kdo si vam drzne to reči? Vojaki ste.
Žrtvovali ste življenja, svoje ude, trpeli ste za svojo domovino.
Vlada jih je pregnala iz prestolnice. Veterani niso dobili enega dodatka.
Kdo je dal svojo kri za to državo,
za njene zakone, za njeno ustavo, če ne vi, tovariši?
Tom, uničil si trak.
Žal mi je, draga. Drugega bom dobil. –Libbyjina dragocena poročila.
Tam sva bila. Fotografirala sva se z generalom.
Res čeden moški. Močan. Tako se vede pravi moški.
Tudi Tom je krasen.
Res ima raje ptice kot politiko.
Rekla si, da se boš vrnila.
Zakaj? Da bi me zapustil?
Nisem vedel, ali sem bil bežna pustolovščina in če si sploh mislila name.
O nikomer drugem nisem razmišljala. Ne zares.
Pa ti?
Ne, ne zares.
Resno?
Ja.
Kaj si mislila s tem, da te je sram?
Sram, da bi me poiskala v vseh teh letih?
Da bi me videl takšno. Nisem tista kot v Amsterdamu.
In za kaj? V tej državi ne moreva biti skupaj.
Vidite ta vrt?
Vsak dan sem najmanj uro v njem. –Krasno.
Pogled na rdečeprsega kardinala, na sivega junka
me spomni na Božjo zeleno Zemljo.
Ne poznam teh ptic.
Neki možak iz Anglije je prekršil vsa sveta pravila opazovanja ptic
in si je drznil iz 24 gnezd skoraj izumrlih ptic
vzeti 24 jajc.
Vse za sebično slavo,
da bi v knjigah pisali o njem zaradi nepomembnega odkritja.
In po mojem je takšne sorte človek storil to grozno reč Meekinsu in hčeri.
Skušam vam slediti. Pravite, da so ta moški, ptičja zadeva,
Anglija, gnezdo in knjiga krivi za smrt Billa Meekinsa?
Nekaj skušam povedati.
Takšne sorte človek.
Prav. Še vedno ne razumem, kaj mislite.
Dr. Berendsen, v redu človek se zdite s svojimi zdravili in veterani.
Ne bi vas smeli ovirati, temveč vam pomagati.
A sem samo en človek.
Ničesar nisva naredila in to morava dokazati policiji.
Dillenbeck morda.
Jutri? –Jutri?
Se lahko vrneta jutri? Hiša bo prazna.
Zaradi Libbyjinih kulturnih govorov bosta drugje. Prosim.
Pst.
Zakaj "pst"? Kaj počneta?
Pogovarjal sem se o zločinih angleškega ptičjega društva.
Tvoj brat je malo čez les.
Ne vem, kaj se dogaja, a ne gre le za Meekinsa in njegovo hčer.
In ne zaupam več svojim zdravilom.
Le do Dillenbecka moramo priti. Samo to.
Krasno. Vzemita me s seboj.
Valerie. –Lahko grem zraven in pomagam.
Res je, lahko.
Neločljivi smo bili.
Počeli smo marsikaj, marsikaj opravili, predvsem pa smo živeli.
Harold? –Od tod moram, prosim! –Prav ima.
Burt, pomaga nama lahko. –Pomagam lahko.
Valerie? Kaj počneš? Prijatelja moraš pospremiti do vrat.
Dr. Malin prihaja.
Hvala, da sta prišla. Žal mi je za nevšečnosti.
Hvala, zelo nama je v pomoč. Veselim se že.
V mojem imenu se poslovite od Carltona.
Hvala. Se kmalu slišimo.
Valerie?
Dr. Malin bo prinesel zdravila, za katera si prosila.
Ste vi dr. Malin? –Ja, sem.
Sam sem zdravnik. Smem prositi za strokovno oceno njenega stanja?
Podedovana živčna motnja.
Vpliva na krvni pritisk, ravnotežje, živce in gibanje.
Ne, prej ni imela tega.
Z leti napreduje.
Hvala. –Hvala, doktor.
Mojbog! Ne morem verjeti, da sva videla Valerie.
Jutri zjutraj … –Odlično izgleda.
Jutri … –Res smola, da je bolna.
Šla bova k Dillenbecku in upala, da prideva noter.
Dillenbeck je zavrnil.
Kako misliš, da je rekel ne? Si govorila z njim?
Z njegovo ženo. Zavrnila je. Preveč obiskovalcev imajo.
Še naprej moramo poskušati.
Si poslala fotografije, ko sva ga srečala?
Ne, ker jih morata nesti sama.
Kje je Harold? K Dillenbecku naj bi me peljal.
Že pred nekaj urami bi moral priti. –Ne vem.
Je pa tu policija, ki hoče govoriti s tabo.
Dobro, vse naenkrat.
Tudi Irma St. Claire čaka.
O, bog! Dobro.
Arašidi.
Ne zdaj.
Si prepričana, da je varno? –Pridi. Ja, varno je.
Ves dan bosta v drugi hiši.
Se spomniš tega?
Odlično izgledaš.
To si ti.
Amsterdam. –Reci: "Amsterdam."
Amsterdam.
Tableta mora bolje delovati. –Seveda.
Morty, proti bolečini je in za živce.
Detektiv Getweiler, svoja zdravila bi rad.
Naj ti pomagam. –Kolk me boli.
Ne, ne, daj. Meni daj.
Kolk me boli.
Takole. –Hudo boli. –Prosim te.
Naslednjič bom jaz. Čemu so prijatelji?
Dvomim, da bo naslednjič. Poslušaj.
Morda boš moral zapreti ambulanto.
Lem, zapreti ambulanto? –Ja, zapreti ambulanto.
Trdne dokaze rabimo. –Detektiv Hiltz, ne razumeš.
Midva z Lemom, tole in tole.
Povej mu, Lem. –Tako je, kovino imava v krvi,
v možganih. Predstavljaj si.
Ti pa imaš ploska stopala. Razumeva, nisi mogel služiti.
Še vedo sta glavna osumljenca. –Zakaj?
Zakaj? Veš, da nisva bila midva. –Ne, vsi pravijo, da sta bila.
Vsi pravijo? En moški je bil. In on je to storil.
Načelnik mora vedeti, zakaj si skrivaj opravil obdukcijo na očetu.
Ni bila opravljena skrivaj.
Liz Meekins jo je dovolila. Povsem zakonito.
Harold lahko potrdi. –Poglejmo obdukcijsko poročilo.
Irma St. Claire ima poročilo. –Oprostite, doktor.
Menda imajo čez lužo zdravila za moč.
Imate tukaj kaj za moč? Za telesno moč.
Lahko Irmi St. Claire rečem za poročilo? –Hiltz, čakaj.
Eni najboljših obdukcijskih sester v mestu? –Ja, hvala.
Optimizem.
Menda sva oba doživela čudne reči, odkar sva se nazadnje videla.
Kaj se je z godilo? Zakaj imaš plašč čez ramo?
To sem ti hotela povedati.
Ravno sem vlagala obdukcijsko poročilo, ko je jezni moški
in še tisti drugi … –Kaj se je zgodilo? –Vrgla sta me na tla in zlomila zapestje.
Vzela sta obdukcijsko poročilo. Vse sta vzela.
Tole ni v redu nameščeno. –Vem. –Zamaknjeno je.
Naravnati ga je treba, drugače bo slabo.
Smem? Daj mi plašč. –Prav. Naj sedem.
Si dobro?
Ne, tole ni dobro.
Takole. Zdrži. Še dvakrat.
Nekoč si mi pripovedovala, da imaš rada špansko glasbo
ali si rekla, da klasično? –Klasično.
Dobro je.
Opravljeno. V redu je.
Zdaj je v redu.
Si v redu? Dobro. Po opornico grem.
Roka naj bo podprta. –Ja.
Žal mi je, da si se vpletla v tole.
Obdukcijska sestra sem. V vse sorte reči sem vpletena.
In zbližalo me je s tabo in …
Čakata naju.
Naj čakata.
Zakaj vrti glasbo?
Rad ima glasbo. Ne vem, zakaj jo zdaj vrti.
Ti je všeč ta glasba?
Meni? Ne vem.
Beatrice.
Kaj počneš tu? –Kdo je ta ženska?
To je Irma, skupaj delava.
Obdukcijska sestra je. –Ne laži.
Pridi domov.
Uprla se bom družini, da bova lahko skupaj. –Misliš resno?
Zakaj si ravno zdaj prišla? Drugače nikoli ne prideš sem.
Ker je Shirley na moji strani in pokliče, ko se moram boriti za soproga.
Veš, da je tvoja zdravniška licenca odvisna od mojega očeta.
Lahko prepričaš starše, da bosta v odboru za prireditev,
da bo uglednejša in dostojna?
Lahko jima rečeš, da bo morda sodeloval Tom Voze.
Lahko, a ga ne boš dobil. –Srečal sem se že z njim.
Jaz sem te predstavila. –Nisi, samo povedala si zanj,
s Haroldom pa sva se potem dobila z njim.
Res mi je žal, Burt.
Po mojem moraš premisliti, kdo si in kdo bi rad bil.
Shirley, tole nam ne pomaga.
Opornico rabimo! –Kje je obdukcijsko poročilo?
Oropali so jo, Lem. Verjetno isti možak,
ki je porinil Liz Meekins. –Opornico imam.
Lahko vam ga opišem. –Je poročilo ukradeno? –Ja, ukradeno.
Kaj bo s poročilom? –Lahko vam ga povem. Na pamet jih znam.
Našla sem živo srebro, luminol in somnifene v želodcu,
in to v visokih odmerkih.
Po mojem so mu jih dajali zadnji teden življenja.
Zadnji teden pomeni, da verjetno na ladji.
Torej nimava ničesar za načelnika.
Ravno vama je dala dokaz.
Lahko dam zapriseženo izjavo. Nenehno jih dajem. Obvezana sem mestu.
Kaj pravita na to? Lahko … –In kvalificirana sem.
Ja! Namesto vaju delava.
Kaj pa mrtva hči? Zapri že tega tipa.
Meni prepusti. –Lem.
Kaj je ta izprijen čajni servis? –Ne dotikaj se.
Umetnost je. –Znebi se ga, opolzko je.
Umetnost je. –Ne, ni. Umetnost je lepa, da ti misliti.
In ta je takšen.
Takšen je? –Ja.
Zakaj bi lep čajni servis spremenil v orodje nasilja?
Dobro vprašanje. –Ni logično.
Lem, morda je to vprašanje stoletja.
Ne razmišljam veliko o tem. –Burt.
Kje je tovarištvo?
V Argonskem gozdu sva bila. Raje živiva.
Nova tableta. Zapomni si.
Moj dolžnik si. –Prav. A si tudi ti moj dolžnik.
Priskrbi mi Haroldovo pogodbo z Liz Meekins. –Bom.
Resnica je mogoča.
In mislim, da je morda mogoča celo ljubezen.
In ta tableta učinkuje.
Resnica, ljubezen, kaj?
Harold ima avto. Samo eno oko imam.
Ne dovolijo mi voziti. –Našla ju bova. V redu je.
Španska gospa, obožujem vas.
Od trenutka, ko sem vas ugledal,
po vas hrepeni moje srce.
Kaj pa srce sploh more?
Španska gospa, ljubim vas.
Mojbog, čudovito pojeta. Larry.
Ni odpovedano, ne? –Nikakor ni odpovedano. –Hvala.
Obletnica je biser in vidva bosta pela.
Nastopili bomo!
Previdna bodi. –Ti bodi previden.
Milton!
Harold bi moral že pred nekaj urami priti k meni.
Si v redu? Ne izgledaš dobro.
Zadeva se je zapletla, ne?
Veš, moj ded je tipa ustrelil v ksiht. In njega so ustrelili v ksiht.
Različni zadevi. Ni šlo za istega tipa.
In vse se je dobro izšlo.
Dobro. –Pojdiva.
Dr. Burt, ukleščen živec imam.
Ne vem še, kaj naj s tem.
Lahko prideva tja. Dobro.
Kje si bil? Na smrt me je skrbelo.
Peljat sva se šla in marsikaj sva odkrila.
Ne greš se peljat,
če se moraš dobiti z Gilom Dillenbeckom.
In policija čaka dokumente, ki si jim jih obljubil.
Te je kdo mahnil? Na licu imaš rdeč odtis.
Padel sem, mahnili so me, Carlton me je udaril.
To sem videla. Tudi na naju so se spravili.
Precej napeto je bilo.
Prosim, ne zdaj. V avtu.
Milton, daj to detektivu Getweilerju.
Pogodba o sodelovanju z Liz Meekins.
Sem omenil, da sem napovedal hude težave zaradi belca v zaboju?
Ki jih je še poslabšala belka
pod tovornjakom. –Kaj hočeš reči?
Raje bi, da mi sodijo za umor petih belcev kot ene belke.
Ker lahko to pripelje do enega ali več mrtvih črncev v zaboju.
Prosim, pojdimo.
Že pred več urami bi morala k Dillenbecku.
Edino upanje je, da se izmaževa iz težav s policijo.
Zakaj smo se ustavili tu? Nismo v okrožju Bucks. Še iz mesta nismo.
Na hitro se bomo ustavili pri Waldorfu.
Je Dillenbeck v Waldorfu? –Nismo tu zaradi njega.
Kaj govoriš? Zakaj smo tu? Harold, Valerie!
Nezaslišano! –Dobrodošli v Waldorf Astoriji.
Kako dolgo … –Ne bomo ostali.
Danes bi morali opraviti eno samo reč. Pogovorili naj bi se z Dillenbeckom.
In morda bi imeli dogodek z malo … –To je povezano z mojo preteklostjo.
In jaz se počutim ogroženo.
Dillenbeck ne more pomagati, če ne vemo, za kaj gre.
In za kaj gre? –Ne vem, a bomo izvedeli.
Daj mi ključe. –Nikakor. Ne boš vozil.
Ne moreš voziti, enooki norec.
Harold, tole ni pametno.
Povejta mi vsaj, s kom se bomo dobili.
S Paulom Canterburyjem.
Ja. –Tip s steklenimi očmi?
Iz Amsterdama. Dobrotnik? Še vedno je v stiku z njima.
Zdravo, Paul. –Valerie, kako si?
Prišla si. Harold.
Paul Canterbury.
Berendsen, kako si?
Izvoli. Temno lešnikovo zelena.
Komplet šestih.
Prijazno od vas. Hvala.
Čas je za čaj.
Imam edini rad klaret?
Rad imam kozarec v eni roki in čaj v drugi.
V zagati smo. Hvala, da si si vzel čas.
Valerie, kot gospodje smo pripravljeni narediti vse potrebno.
Ti lopov! Goljuf! Gabiš se mi!
Zgodovina bo oprala moje ime. –Vraga bo!
Opravičujem se.
Je že v redu. Pijača na moj račun. Dobesedno.
Pozdravljeni. Sem, prosim.
Se spomnite Henryja Norcrossa? Ameriški … –Zvezni uslužbenec,
ki ga ni treba omenjati, drugače ne bi bili tukaj.
Kaj ima vse to s steklarskim poslom v Angliji
in s financami v Washingtonu?
Prepletajo se. Marsikaj se prepleta, Berendsen.
Če si pozoren, se ves svet prepleta na najzahrbtnejši način.
Pozdravljeni, Burt, Harold, Valerie.
Pozdravljen, Henry. –V redu izgledaš.
Lepo vas je videti, ko smo se znova zbrali na pravi strani zgodovine.
Paul, menda so ti zlili pijačo v obraz. –Res je.
Stara zadeva iz Anglije.
Ne, ne. Pijača na tvojem je pijača na mojem obrazu.
Povej, za kaj gre. Potem se lotimo nove zadeve.
Nekdo iz Ornitološkega društva Velike Britanije je bil.
Tiste gnile barabe? –Ja.
Kaj je?
Povedali so mi za hudodelstvo v angleškem ptičjem društvu.
In počasi sumim, da je ta zgodba o vaju.
Najino odkritje nikakor ni nepomembno.
Dokazala sva, da kukavica nima sposobnosti, olike,
značaja, da bi zgradila gnezdo.
Zakaj bi bilo to pomembno ali zanimivo za kogar ali kar koli?
Ker dokazuje, da je kukavica zajedavska ptica.
Prevara boljše ptice, ki gradijo gnezda.
Kukavica uniči gostiteljeva jajca in nato še samo gnezdo.
Berendsen, kukavici ni mar.
Po mojem gre za pomembno ugotovitev o zajedavskem, uničujočem vedenju narave,
vključno z ljudmi. –Tako je.
Kar je še kako res po tem, kar smo videli danes.
Povedala bo, kaj se nama je zgodilo. Poslušaj.
Skušala sva ti povedati.
Tudi Paul in Henry morata slišati.
Danes sva prišla v zelo čudno kliniko, kjer sva našla tole.
Povsod so bili ti simboli.
Sta jih že videla? Odbor petih.
Šel sem k Valerie, nato sva ugotovila, da naju nekdo opazuje.
Nekdo naju je opazoval skozi zavese.
Ta je porinil Liz Meekins.
Najbrž se je naveličal čakati, ker se je odpravil,
nakar sva mu sledila. Pripeljal naju je do okrožja Rockland.
Do neoznačene zidane stavbe.
Mislili so, da sva pacienta za poseg. –Za sterilizacijo.
Klinika za prisilno sterilizacijo.
Nato sem videl rdečeličnega moža, ki je porinil Liz Meekins.
Pogledal me je in rekel …
Zdaj lahko zaključiš svojo manjvrednost. Opravil boš poseg.
Ne gani se!
Drek.
Naj kdo pokliče stotnika!
Pridi. –Ustavite ju!
Pomoč potrebujemo! –Pokličite stotnika!
DRUŽBA VELIKE NACIJE
Ko se je pištola le sprožila, je zadela steklo. Pobegnila sva nazaj v mesto.
Vesel sem, da sta cela.
A če nista izvedela, kdo je rdečelični morilec, potem ni v pomoč.
Kaj pa govoriš? Z vsem je povezano.
Današnje dogajanje …
Kako? –Z mano se začne. Z mano.
Nekaj prijateljem v Longviewu sem rekel,
naj ne hodijo v grozljivo kliniko, podobno tej danes.
Lovila me je tolpa belcev. Napadli so me, me skušali ubiti.
Ni jim uspelo. Nikakor jim ni uspelo.
Odšel sem iz Longviewa v Teksasu.
Ne gre samo zate in Teksas, ne za to danes v Rocklandu.
Ta organizacija želi to narediti po vsem svetu.
Kaj to pomeni?
Da je klika v tej državi povezana z drugo v Nemčiji,
ki podpira te klinike
in ki hoče zavladati svetu.
Zavladati svetu?
Točno tako.
Kdo je v tej kliki?
Morda raje kot kdo vprašaj, zakaj.
Pojdite k Dillenbecku.
Vprašajte ga, zakaj so umorili njegovega tovariša Meekinsa.
Dillenbeck zavaja to kliko,
da bi odkril, kdo so in kaj nameravajo.
Odbor petih.
Organizacija se imenuje Der Fünf.
Odbor petih. Odkriti skušamo, kdo so.
Odbor petih. –Ja.
Krasno bi bilo, če bi Dillenbeck imel govor na vaši obletnici.
Vaša prireditev postaja kar pomembna.
Če boste dobili Dillenbecka za govor, bi privabili vplivnejše člane klike.
Ja, morilca z ulice ali nadrejene, ki dajejo denar.
Čakaj.
Ne! Ne želim, da kdor koli
takole izrabi našo prireditev,
Haroldovo in mojo prireditev.
Izrabi? Ne.
S tem bi zaščitil, kar imaš rad. Prav?
V Amsterdamu sem povedal, da nama boste vrnili uslugo.
In zdaj sva tu.
Smo končali?
Ali bi se še pogovarjali o pticah?
Mnogi menijo, da gre za spokojnost ali za stik z naravo.
Zame pa je opazovanje ptic zanimivo,
ker te prisili, da se odločiš, kaj gledaš.
Brusim svojo umetnost presoje.
In želim, da mi zaupate, da je zdaj čas za ukrepanje.
Če bo Dillenbeck govoril na prireditvi,
bo kot magnet potegnil vse žeblje iz lesa
in to izdajalsko združbo
spravil na kolena. Kaj praviš, Burt? Prosim.
Burt, prosim, poskusi.
Nerada poudarjam, kaj sem rekla, a tole se je izkazalo
za mnogo večje, kot smo si predstavljali. –Res.
Če bo Paul izkoristil prireditev … –Si dobro? –Si v redu?
V redu je. Pride in mine. Dobro sem. –Res?
Dobro si, potem pa nenadoma vrtoglavica, postaneš omotična.
Pride in gre. Najprej so rekli, da imam božjast.
Nisem imela napada, a so rekli, da je božjast
in da bodo napadli prišli slej kot prej, a da se jim lahko izognem z zdravili.
In sem jih jemala.
Nato sem dobila še več drugih znakov.
Rekli so, da je podedovano po materini strani.
In so mi dali nova zdravila, ki sem jih jemala.
Zdaj je minilo toliko let, jaz pa komajda grem iz hiše.
Počutim se kot bolnica in ne morem živeti.
Začenjam dvomiti o vsem.
Si dobro? –Ja. Ne dotikaj se me. Ne drži me.
Dobro sem. Zmorem, le minutko si moram odpočiti.
Si dobro? –Ti mrha.
O, ja. Dobro sem.
Glejta, po stopnicah lahko grem brez vrtoglavice.
Brez vrtoglavice. Dobro sem. Tečem lahko.
Ojoj! –Valerie!
Poberite to pijanko in pojdite! –Generala poznava.
Fotografije imava. –Nočem jih.
Poberite se! –Zdravnik sem.
In veteran. –Potreboval boš zdravnika, ko bom opravila s tabo.
Pojdi, drugače pokličem policijo. –Dihaj.
Samo par minutk z vašim soprogom. –Ne.
Enkrat se bom morala spopasti s simptomi.
Ne bom potrta zaradi tega. –Pa je šla priložnost, da si opereva ime.
Zamenjati moraš zdravila in zdravnika.
Pizdarija. V redu sem bila.
Morda je čas, da odidem. –Kako to misliš?
Četudi rešimo Meekinsov primer, bom šel v zapor.
Sistem je pokvarjen.
Na začetku sem ti povedal, da je ta primer slaba zamisel.
Milton ti je povedal, da je slaba zamisel,
a je uredila, da naju najame.
Ona je uredila?
Ona te je tudi spravila iz zapora, kar se pozabi.
Ne moreta me zdaj pustiti na cedilu.
Prelomil si zavezo. Si pozabil? –Jaz sem jo prelomil? Kdaj?
Rekla sva ti, da ne odhajaj.
Vsaj ljubezen sta našla, četudi ne razumeta.
Sam nisem imel sreče, da bi spoznal, kaj sploh je to.
Kar je strašna beda, ki je ne želim nikomur.
Želim si, da je ne bi našla.
Ker preveč boli.
Čakajte! General vas želi videti.
Ne zamočita. Zberita se. –Pridite! –Pomagaj mi hoditi.
Žal mi je za nesporazum. –Nič hudega.
Ogromno nepovabljenih gostov pride.
Seveda. –Ki jih ne želiva.
Opravičujem se. –Hvala.
Nisem pijana.
Mlada dama, kaj pa vam je? Ste dobro?
Vrtoglavico imam in nekaj …
Neka zdravila opuščam. –Enkrat sem imela vrtoglavico.
Svet se je ves čas zibal. Ponudila bi vam pijačo,
a nimamo alkohola v hiši. –Nič za to.
Tam odložite klobuke in plašče.
Sem gor boste šli. –Bomo preskočili tega obiskovalca?
G. Maguire pride vsak mesec na pogovor o nečem,
o čemer soprog ne dobi jasnega odgovora.
Kajne, g. Maguire?
Kaj pa jaz vem?
Le bouillabaisse skušam skuhati, ker ga je general nekoč jedel v Franciji.
General, obiskovalci so tu.
Soproga kličete "general"? –Samo čez teden.
Kako ga kličete konec tedna? –To je pa zelo osebo vprašanje.
Kje imaš oliko? –Ne krivi me, če nas spodi.
Nič takega nisem mislil. –Si živčen?
Kar naprej se šali z ljudmi. Zato jo ljubim.
Kakšna čast, gospod.
Ste si premislili zaradi fotografij?
Kako naj vem, da ste na sliki res vi?
Res je. Sam sem zdravnik, ona je bolničarka, on pa odvetnik.
V Belgiji smo se spoznali, kjer ste naju prvič srečali, če se spomnite.
In lani poleti v Washingtonu na shodu za vojaške dodatke.
Povem vam, česa se dobro spomnim.
Naredila sta nekaj …
Mislim, da sta zapela pesem.
Katero? –To se morata spomniti sama.
Tisoče ljudi sem srečal, vidva pa mene dvakrat.
Morala bi se spomniti pesmi.
Zapojta jo, da bom vedel, da sta prava.
Zapojta. –Si kdaj videl sanje
na sprehodu? No, jaz sem.
Si kdaj slišal sanje govoriti? –Točno.
Jaz sem jih.
Ne, ni ta.
Je bila v francoščini? –Vedel bom, ko jo bom slišal.
Ja, ta je bila. –Res je.
Izmislili smo si jo. Brez pomena mora biti.
Pesem brez pomena.
A nam da dober občutek.
In vi ste zdravnik? –Tako je.
V enem dnevu ste evakuirali 4000 mož. Slavni ste.
Drug zdravnik.
Tisto je bil družaben tip iz San Francisca. Zgodba mojega življenja.
Ne vi?
Z Burtom sva res v enem dnevu evakuirala nekaj tisoč mož.
Vi pa ste z nožem zabodli 30 Nemcev in vam pravijo "Črna smrt"?
Ne, tisto je Črna smrt Henry Johnson. A sem jih zabodel 12, preden sem dobil to.
Tudi jaz sem rešila veliko življenj. –Res?
Na to ste lahko ponosni.
Sramota, da ste morali nositi francoske uniforme.
Morali bi nositi uniformo svoje domovine. –Iz vaših ust v Božja ušesa.
Torej, general.
Bill Meekins.
Bill Meekins je bil moj prijatelj.
Tragično, kaj se je zgodilo njemu in hčerki.
In sramota je, da ni nikomur mar.
Nam je. –Res.
Pokojna Elizabeth Meekins naju je najela. –Zakaj?
Ni verjela, da je oče umrl naravne smrti.
Na poti iz Evrope.
Nazadnje sem govoril s prijateljem, ko me je poklical iz Rima, iz hotela.
Povedal mi je za nekaj pošastnega, kar je videl.
Strašno ga je prizadelo.
Zato so ubili Billa.
Ste videli moškega pri stopnicah?
Vsakih nekaj tednov mi prinese … Ste videli torbo?
Torbo denarja, ki mi ga ponudi. –Za kaj?
Da bi imel govor.
Ne pove mi, kdo je za tem. Vprašam ga.
Vprašam: "Kdo je za tem?" In ne odgovori mi.
Plačujejo, da bi bili njihovo trobilo. –Tako je.
In vedo, da vam bodo veterani sledili.
Odbor petih.
Nekdo skuša narediti nekaj mračnega in izdajalskega.
Pridite.
Vprašaj, ali bi govoril na prireditvi. –Omeni, kot je rekel Henry.
Če vas ti ljudje srečujejo in vas zanima, kdo je za tem,
zakaj ne bi naredili koraka in jih zvabili na našo gala prireditev?
Morda se bodo razkrili.
Maguire, povej, zakaj prideš vsak mesec?
General, pred drugimi ne morem govoriti o tem.
Zakaj ne? Praviš, da ničesar ne skrivaš.
In da je v dobre namene.
Res je, a tega ne razumejo vsi.
Ne razumem, koga ali kaj zastopaš.
Mi lahko poveš?
Ne smem povedati, koga zastopam.
A so zelo pomembni ljudje in imajo pomembno organizacijo,
ki bo svet spremenila na bolje.
Kot sem vam povedal, je namen
primerno voditi to državo v tem času gospodarske krize.
V Beli hiši je kripelj.
Roosevelt je šibak. Želimo, da govorite v imenu veteranov in novega vodstva.
Za to imamo volitve. Ne verjameš v ustavo?
Seveda, a menimo, da je treba nujno ukrepati takoj.
Upokojeni general pred volitvami? Želite, da sem diktator?
To želijo tvoji veliki pokrovitelji?
Diktator? Ne, ni treba uporabiti te besede.
Prav, pa kancler. Se bolje sliši? Še vedno krši ustavo.
V Nemčiji in Italiji so z veterani to zelo uspešno izpeljali.
18000 od Odbora petih.
Odbora za trden dolar. –Od koga? –Odbora petih.
Odbora za trden dolar.
Država potrebuje vaše vodstvo. Razumete, kam merim?
G. Maguire, premislil sem si. Imel bom govor.
Nadvse čudovito.
Sam bom izbral dogodek. Najraje bi govoril Meekinsovim veteranom
iz njegovega polka. Na njihovi obletnici.
Seveda, a … –Ker želim videti tiste, ki so dali denar v to torbo.
Rad bi jim pogledal v oči in jim segel v roko.
Ker sva zdaj sodelavca, lahko zagotovim,
da boste spoznali ugledne gospode iz Odbora za trden dolar.
Osebno se bodo srečali z vami, čeprav morda v zasebni sobi.
Prav. –Hvala vam.
Krasno. Tukaj je govor.
G. Maguire, vzemite torbo. –Razumem.
Torej mi vseeno ne boš povedal,
kdo so. Je tako?
Na prireditvi, gospod.
Kdor mi ponudi več denarja in mi pove, kaj moram reči in česa ne,
je najverjetneje ubil Billa Meekinsa in njegovo hčer in je za vsem tem.
Vojaka in bolničarka smo se znašli v zavezi
z velikim spoštovanim odlikovanim generalom Dillenbeckom.
General, pomeniti bi se morali s Tomom Vozom, Valeriejinim bratom.
Produkcijska soba 7, prosim. Produkcijska soba 7 potrebuje mehanika.
Nisem še videl tega.
Morda je sodobna umetnost.
Rad bi stopil tja in pogledal.
V Amsterdamu bi rad znova poskusil.
Res?
Ja.
Upajmo, da se bo dobro izteklo.
G. Voze. –Burt. –Vas smem klicati Tom?
Seveda. –Ga. Voze.
Naj vam predstavim generala Dillenbecka.
General.
General Dillenbeck, v velik užitek mi je.
Zdite se mi časten, močan moški in …
In …
Resnično dostojanstveni in čudoviti
in resnično verjamem vsemu, kar rečete.
Libby.
Res …
Resnično močni.
Navdušena je. –Nadvse. Neprimerno navdušena.
Ste bili kdaj v živo na radiu? –Gala prireditev? Ne, nikoli.
Si predstavljate?
Pomislite na svoje tovariše v Cheboyganu v Michiganu ali Carbondalu v Illinoisu,
ki sedijo doma, poslušajo radio in slišijo vaše pesmi.
In vaš govor, general.
Govor, ki mi ga je dal Maguire?
Ne, ne, vaš govor.
Govor, ki ga želite imeti.
Ne vem, kdo je Maguire.
A želim, da govorite iz srca in maščujete Billa Meekinsa.
In vse zapuščene veterane brez glasu.
Vodite nas in gnila jabolka,
kar koli so naredili Meekinsu, se bodo razkrila.
Po svoje bom govoril. Želim povedati resnico.
Finta je bila Odbor petih in Maguira prepričati,
da bo imel general njihov govor
za novo vodstvo v Beli hiši. Nemudoma, brez volitev.
Veterane bi preslepili, da jih podprejo.
Tom nama je, kot je obljubil, spravil policijo z vratu.
Na naše presenečenje so se zdaj združili z nami,
da bi preprečili pokvarjen načrt.
Vsi smo podpirali generala.
Sam sebe je uporabil za vabo.
Newyorški veterani GALA PRIREDITEV
Dober večer, Amerika.
Wilkin Hartsdale se oglaša v živo z gala prireditve veteranov.
Paul, Henry, išče vaju. Vprašanja ima.
Norcross, Canterbury.
Nisem še videl tako velike slika Georgea Washingtona.
Preprosto bom vprašal. Na čigavi strani sta?
Seveda na vaši.
Isti Bog, druga cerkev.
Ista dama, druga obleka. Na povsem isti strani smo.
Naredite mi uslugo. Natančno mi pojasnite,
ker bom storil nekaj, kar me lahko stane življenja.
Trik pri vsem tem je počakati do čisto zadnje sekunde,
preden razkrinkamo toliko zločincev, kot jim lahko ujamemo.
Na moj račun? –Ne, nikoli na vaš račun. Nikoli na vaš račun.
Nocoj so tu ljudje, ki so mi pri srcu. –Zaupajte najini bistroumnosti.
Kukavica je v gnezdu in kmalu se bo ujela.
Kukavica?
In, prosim, dovolite, da imamo svojo prireditev.
Naj slavimo svoje življenje, ujamemo Meekinsovega morilca
in barabe, ki nam hočejo ugrabiti vlado.
Prav?
Upam, da bo ta hudičeva reč vžgala.
Drugače sva v riti.
Dobrodošli na 14. gala prireditvi
369., 42., in 33. newyorškega polka.
Današnji večer se nadaljuje s sanitetnim častnikom, dr. Berendsenom.
Obetavno izgleda. –Nadvse obetavno.
Arašidi.
Če nimaš banane, nikar ne joči,
vrečka arašidov te potolaži.
Ne vrzi jih proč. Želodček ne boli.
Okusil jih boš, ko se zbudiš. Arašidi.
Res je dober.
Malo fuša. –Pa daj ti.
Bravo!
Hvala, Wayne Katowski in Victor Barnes!
Mojbog!
To, Burt!
Detektiv Getweiler je tu.
Harold. Dillenbeck je tukaj.
Kako ti je ime? –Dr. Berendsen je prepričan,
da je glasba zdravilo za vse rane veteranov.
Fred! Larry!
Kako ti je ime? –Alfred.
Sta tisto Vandenheuvela?
Glasba se bo takoj nadaljevala.
Dr. Vandenheuvel z ženo. In tudi Beatrice je tukaj.
Pozneje bo na programu …
Ponosni smo nate.
Kako nenadna sprememba. Naj prinesem nazaj svoj brivnik?
Ta hebrejski humor. –Oče.
Čas je, da Zbornica znova oceni tvojo situacijo, sinko.
Z veseljem bom uredil.
Si slišal? Popoln večer! Končno se dogaja.
Ogromno bi nam pomenilo, če bi nas predstavil Dillenbecku.
Ogromno pomeni tebi ali tvojim staršem?
Ponosni smo na Bertrama. Izjemen podvig mu je uspel.
Zelo smo ponosni.
Ste spoznali generala?
Res je nadvse čudovit primerek moškega. Že zdaj se potim.
Resnično potim. –Zaradi mene se nikoli. Morda bi moral več poslovno potovati.
Res je izjemen veteran in čudovit zdravnik. Zasluži si ljubezni.
Hvala, gospod.
Živjo, Burt. –Valerie.
Ljubica, prosim, nehaj snemati ljudi.
Večer bomo zabeležili, Libby. Morda bo zgodovinskega pomena.
Nekateri si želijo zasebnosti.
General, imate kaj proti? –Ne, ne.
Burt? –K tistim bi morali.
Ja, res bi morali.
Valerie in njeni filmi. –Umetnost je.
Beatrice, bi zaplesala z mano?
Ljubi moj.
Tisto je Cornelius Vanderbilt.
Mama? –Ja, draga?
Mama, tisto je Cornelius Vanderbilt
in stoji ob Alice Marble. Morda bo zmagala na US Open.
Moji ju morajo spoznati. Od nekdaj si želita spoznati Alice Marble.
Počakaš trenutek? Takoj bomo nazaj.
Si slišal, kaj je rekel oče o tvoji selitvi nazaj?
Ni čudovito? –Ne, hvala.
Kako to misliš? –Ne, hvala.
Kaj pomeni: "Ne, hvala?"
Predolgo sem čakal na napačno stvar.
Prelevila se je v nekaj drugačnega, kar bi nekoč lahko bila.
Mislim, da se ti lahko zgodi kaj groznega.
Kako lahko to rečeš komur koli,
kaj šele ljubljeni osebi?
Mama, Cornelius Vanderbilt in Alice Marble sta tam. Pozdravimo ju.
Je že v redu, Burt.
Še vedno imaš naju.
Hvala bogu. Hitro mi zmanjkuje ljudi.
Neki pomembneži, ki ste jih želeli spoznati.
Je tako? –Ja, rad bi jih spoznal.
Spoznali bomo tiste, o katerih smo govorili.
Valerie, čudovita si, ko plešeš. Raje ostani tu s prijatelji.
Tom Voze govori z generalom. –Res.
Vse življenje sem se izogibal tem ljudem. –Tako kot jaz, general.
Ti so eni boljših, ki jim je vredno dati priložnost.
General Dillenbeck.
To je g. Nevins iz Nevinsovih telekomunikacij.
G. Belport, Belportove kemikalije.
G. Jeffers, Jeffersova poročevalska veriga.
Nevinsove telekomunikacije Belportove kemikalije
Jeffersova založba
Povabili smo tudi g. Tomlinsona, legendarnega izumitelja avtomobila,
a ni mogel priti. V Münchnu ima fantastično zadevo.
Vas smem klicati Gil? –Ne, general mi recite.
Raje ga kličite general. –Gil, razumem. Razumemo.
Raje ima, da ga kličete general.
Kako si, Gil? Andrew Nevins, Andy mi reci.
Klical te bom Andy, ti pa mene general.
Tukaj sem zaradi smrti prijatelja Billa Meekinsa.
Kdo je to?
Bill Meekins? Nocojšnja prireditev je v njegovo čast.
Vodil je trgovanje z obveznicami.
Seveda. Strašno mi je žal, da je umrl.
Skoraj bi pozabil. –In tragedija s hčerko. –Strašna tragedija.
Veselim se pogovora o poslovnih priložnostih čez lužo.
Naša tovarna v Münchnu zaradi močnega vodstva fantastično služi.
Ko zna vodstvo opraviti zadeve.
Nazdravimo.
Prav, dobro. Mi smo trije.
Tom, ti bodi četrti kot pri golfu.
In za srečo potrebujemo primernega petega. General?
Bi vskočili?
Na generala. –Na generala. –Na generala.
Kdo zdaj sledi napačnemu Bogu?
Kaj je bolj neameriškega od diktatorstva, ki ga postavi ameriški posel?
Dve posesti sta, če bi ju želeli uporabiti vi ali vaša družina.
Pioneer Point v Marylandu, od koder so Belportove kemikalije.
Krasno letovišče za veterane.
In še ena v East Hamptonu. Vam in družini bo morda všeč.
Premislil bom, čeprav z ženo uživava v najini hiši na Jersey Shoru.
Morda potrebujete večjo domišljijo, general.
Tako smo mi prišli sem gor.
Ne menite se zanje, general. Mislijo, da je ves svet njihov.
Čas je za vaš govor.
Veselimo se vašega govora.
In zdaj zvezda 369. polka, Auggie s kozarci.
Kaj je to?
Ena najboljših inovacij iz Züricha. Vso bolečino in tesnobo otopi.
Vse nepotrebne misli, ki prežemajo um.
Hrbet me boli.
Takšni kot jaz si moramo pomagati s pijačo
in morfijem, kar vodi v odvisnost …
Tole je pa hitro.
Moderna reč. Izjemna energija.
Nič več me ne boli. –Dobro je, ne? –Res je dobro.
Še več tega lahko dobiš.
Rad bi vedel več o tem. Kemična spojina me zanima.
Ko se dobim s sestrami iz društva Vril,
imamo seanso, ko si razpustimo lase in so neke vrste antena.
Komuniciramo lahko z višjo raso.
Iz druge galaksije so. Nadvse fascinantno.
Sledita brata Hinson.
Španska gospa, obožujem vas.
Od trenutka, ko sem vas ugledal.
Za današnji govor bi vam dal prijateljski nasvet.
Prosim, ne dajajte mu prijateljskih nasvetov.
In kaj je ta prijateljski nasvet?
Ljudje vas bodo nocoj poslušali prek radia.
Ne boste imeli večjega občinstva, ki bi vas poslušalo z večjim navdušenjem.
Pri vas bodo iskali navdih.
Spomnite se veteranov, ki so krvaveli in umrli za nas, Billa Meekinsa,
in mu spoštljivo izkažite čast.
Če boste improvizirali in se izgubili v gozdu
zapletene zločinske zadeve o Meekinsovi smrti,
bo na vas vrglo slabo luč, tega pa ne želimo.
General je jasno povedal, da bo počastil Billa Meekinsa in povedal resnico.
Točno o tem govorim. Osredotočite se na Meekinsove vrline.
Na njegovo zadržanost in prijaznost.
To tudi nameravam po svoje.
Kaj je to? –Potipajte.
Mrož.
Kako je mehko.
Je mrož umrl za to?
Ne, od starosti je umrl. Živel je dolgo, zadovoljno življenje,
ker se je pametno odločal.
Prispevek za vaš sklad.
Nimam sklada.
Morda bi ga morali ustanoviti. Pomagam vam lahko. 36000 dolarjev.
Pomislite, kaj lahko dosežete z dr. Berendsenom in zdravili.
Veliko lahko dosežeta. Morate vzeti denar.
Kako mislite, da ga moram vzeti?
Poslušajte. Nekdo, ne jaz,
bo vzel vaš obraz in ime,
ga dal v New York Times in z njim psu obrisal rit.
Pomislite na vse, kar ste dosegli v življenju.
Vse bo pozabljeno, izbrisano.
Imeli vas bodo za starega blazneža, ki ga bo pokopala zgodovina.
To zmorejo. Pravi govor imejte.
Drugače bodo iz vas naredili mučenika in rekli, da je delo anarhista.
Ne ponovite napake Billa Meekinsa.
Tisto je bila tragična izguba življenja.
To sta bila brata Hinson.
Brata Hinson, odlična sta bila. Se strinjate?
Brata Hinson sta zapela "Špansko gospo".
Nekoč sem spoznal špansko gospo,
ki je iz mene naredila žalujočega gospoda.
Zdaj bom povabil zdravnika našega polka,
ki mu z veseljem pravim "prijatelj".
Pozdravite Burta Berendsena. Pridi, Burt.
Burt, čas je za tvoj govor.
Dr. Burt Berendsen.
Sem Burt Berendsen. Večina me pozna.
Sem sin mehanika iz Elmire.
Kot otroci
seveda obožujemo svet.
In upamo, da tudi svet obožuje nas.
Kot je moj prijatelj Harold nekoč rekel,
sem morda sledil napačnemu Bogu.
Ne pa ta mož.
Ta je vedno sledil pravemu Bogu.
Dillenbeck! Dillenbeck!
–Dillenbeck!
Dillenbeck!
Poslušaj te bundovske barabe.
Kup gnilih izsiljevalcev.
Če bi vi, ki mi vzklikate v nemščini, imeli kaj poguma,
bi se dostojno vedli.
To! General Dillenbeck!
Na treh celinah sem se boril v petih vojnah.
Vse življenje so streljali name. Vse življenje.
Poznam strah in znam se soočiti z njim. Nadvse pa preziram …
Nadvse pa preziram
brezsrčnost.
Ponudili so mi denar, da bi postal samooklicani vodja veteranov,
veteranov, kot ste vi.
Da bi me brez volitev posadili v Belo hišo
kot neke vrste vašega želenega mentorja.
Ti isti ljudje želijo, da posnemam
evropskega voditelja Mussolinija.
Mislijo, da potrebuje ta država tovrstnega voditelja.
Takšnega voditelja,
ki povozi otroka in ne ustavi avtomobila.
Takšnega voditelja, ki je v opravičilo rekel:
"Kaj pomeni en človek za državo?"
V tistem avtu je bil general Bill Meekins.
Moj prijatelj je bil. Dober človek.
A ko je povedal to zgodbo
in jo je nameraval znova povedati na tem odru,
je postal še en človek, čigar življenje za državo
ni bilo vredno ničesar.
Umorili so ga.
Da, umorili so ga in osramotili,
kot bodo morda mene, ker vam nocoj to pripovedujem.
V kaj se spremeni država, ko se to zgodi?
Marinec sem postal, da bi služil ustavi,
ki pravi, da smo enaki v bratovščini človeštva.
A kaj nam to koristi, ko vplivneži
naredijo izjemo za tiste, ki so jim v napoto?
Nekaterim vplivnežem in veljakom je všeč,
če so navadni ljudje polni sovraštva,
saj jih to spelje proč od poštenosti in prijaznosti.
Ne želijo, da preveč razmišljamo,
da lahko dobijo vedno več tistega, kar že imajo,
in to je ogromno bogastvo.
To je vaša država.
Ne dovolite, da vam jo vzamejo pomembneži.
Poglej tistega tam. –Sin bančnika sem.
Republikanec.
Kje sta Paul in Henry?
Tu ju ni. –Konservativec sem.
Veš, kje sta detektiva? –Tudi njiju ni tu.
Tako je, kadar tisti z denarjem mislijo le na to, kako ga dobiti še več.
Samo o tem razmišljajo.
Pozabljajo, da ste vi odšli na bojišče
in ste jih varovali.
Vi ste izgubili oko,
vi ste izgubili življenje.
Vaše družine so trpele,
oni pa so bili junaki, ki so vas poslali v vojno.
Kdor strelja name, je strahopetec.
Po vsem svetu so streljali name.
Vzemi mu pištolo!
Ne bojim se, ni me strah.
Si v redu? –Burt, si v redu?
Lema poišči. Dobro sem.
Tako vedno tiranom!
Dillenbeck je izdajalec!
Ustavite ga! –Tom Voze je velik človek!
Tom Voze je velik človek! Morate …
Na tleh ga držite. –Grešno in zakonito. Vprašajte g. Voza!
Moja domovina,
lepa svobodna dežela.
O tebi pojem.
Nehajte! Nehajte! Pridite sem.
Veteran sem in domoljub, ti cepec.
Liz Meekins si ubil, ti pizdun.
In verjetno tudi njenega očeta.
Finančno ministrstvo! Odidite!
Si dobro? –Strašno. Nismo želeli, da se to zgodi.
Nezaslišano. –Ti boš obtožen. Ti, Tom.
Ja, ti. –Ne, zmedeni ste.
Nisem zmeden. –Ob moji tableti
in strelni rani
stojim le še zaradi teh kapljic
in ne čutim bolečine.
In ti hudič! Poglej, kaj se dogaja v prostoru.
Vse. –… pištola Odbora petih.
Po imenu te je poklical, Tom. Ponosno.
Ne poznam ga. –Borili smo se, da nas ni ubil.
Z Burtom sva ga videla poriniti Liz Meekins. Morilec je.
Dokazov je dovolj.
Žal moram povedati, da je moški, ki je nocoj streljal na generala,
bil tudi z Meekinsom na ladji z vozovnico, ki jo je kupil vaš sklad.
Ni treba povzdigovati glasu. –Vaš, g. Voze.
Tom, kaj se dogaja? –Česa je obtožen?
Obtoženi ste vi in vaši povabljeni gostje. –Odbor petih. –Obtoženi česa?
Odbor petih. –Zarote za podkupovanje generala ZDA.
Poskus atentata.
Namere vreči vlado ZDA.
Trgovanja z diktatorji, Italijo, Nemčijo.
Za dva umora, za katera je očitno odgovoren vaš sklad, Meekinsa in hčerke.
Tom, si res to storil?
Ni se mi zdelo prav, da je Meekins umrl. Tragična izguba življenja.
A nekaj je bilo treba ukreniti,
ker ni videl priložnosti za nov način življenja.
Meekins ni razumel.
Razumete? –Dobro, počasi.
Tom, prosim, reci, da nisi imel nič z mojimi zdravili.
Tom je vplival na tvojega zdravnika, kot je storil že pri tvoji materi.
Je to res? –Malce.
Malce? –To sem počel v tvoje dobro.
Zastrupljal si me? –Prav, če želiš tako reči temu.
Skrbel sem zate, v tvoje dobro.
Nepremišljena si kot otrok.
Poslušaj me. Tekaš po vsej Evropi in grdo govoriš o vojni?
S črncem se pečaš.
Peča se z moškim, svobodnim moškim
v Amsterdamu, ki se je boril zate!
Kot klinike, Tom?
Kakšne klinike? –Odbor petih.
Veš, o katerih klinikah govorim.
Prisilna sterilizacija. –To bomo še videli.
Tam sva videla simbole Odbora petih. –Nehaj lagati!
Tomovi naklepi niso presenetili, groza pa je bila …
Mojbog, pred Valeriejinim nosom.
Zamotili so jo z izmišljeno boleznijo.
Göring, Hitlerjeva desna roka, in celo sam Hitler.
Ljudje sploh še niso vedeli, kdo je.
Tom je celo plačal Göringu članek v Jeffersovem časopisu
o arijski vladi, kar koli je že to bilo.
Zakon in volja vodje je ista reč "Vzajemna zvestoba", ne "Strah, zatiranje"
Tom je ravno naredil topiarij v obliki znaka.
Le od zgoraj si ga opazil.
Res moraš biti super fanatični privrženec,
da tako obrežeš grmovje.
Libby, ne glej me tako. –Ljubica.
Vse velike družbe nastanejo tako.
S svojimi skulpturami živiš v sanjskem svetu.
Nič hudega, kar daj. A to ne poganja sveta.
Z veseljem sem nepomembna in živim tam, kjer sta ljubezen in lepota.
Umetnost in ljubezen. Zaradi njiju je vredno živeti.
Vi pa ustvarjate to ogromno, orjaško grozljivo prihodnost.
Kakšna potrata domišljije.
Veliko sem naredil za nas z obnovo Nemčije.
Želel sem stati ob najmočnejših voditeljih sveta.
A grem tudi rad v vojno proti njim.
Še ena vojna? Saj smo jo ravno imeli.
Hočete reči, da bodo ti bogataši podpirali diktatorje
ali se borili proti njim?
Le v zaslužek verjamejo.
Zato so ubili Meekinsa,
ker ni bil za to niti ni podpiral tega. Blazno!
In midva sva se pustila ujeti.
Ne. Ne, ne.
Tom je hitro sprevidel, da sva najboljša pot do generala.
Če bi dobili nekoga, kot je Gil Dillenbeck,
bi se tudi sam lažje vključil.
Vedno potrebuje nekoga pred seboj. –Valerie, nehaj.
Z njimi ste me hoteli dobiti.
Sam pa sem izkoristil njih in dogodek,
da sem vas razkril in vsaj za deset let preprečil vaš načrt.
Upam, da še za dvajset ali trideset več.
Razkrita zarota za odstranitev Roosevelta
Preprečili smo načrt.
Res je.
Odbor za trden dolar
Odbor petih ni dobil svojega ameriškega diktatorja.
Pričal sem pred kongresnim odborom, najvišjim predstavnikom državljanov o tem,
kar vem o …
General je pričal pred kongresom in strinjali so se, da ima prav.
Kaj želijo vplivneži?
Ni nikoli dovolj?
Najbolj zmešane reči počnejo.
Mojbog! Kaj ti pa je?
Kaj si naredila? –Valerie, kaj si naredila?
Kaj ti je? Kaj si naredila?
Vse potrebno smo imeli za obtožnico, zdaj pa je vse šlo po gobe!
Zdaj je to huda težava. Ja, res odlično.
Tom, obraz mi je uničila. Obraz mi je uničila!
Nisem si mogla pomagati. Grozna sta.
Ženska, se ti je zmešalo?
Rekel sem, da prinaša težave.
Neumno, Valerie. –V zapor lahko greš. –Harold, povej jim resnico.
Valerie, si dobro? Treseš se.
V redu sem. Sanjarila sem, da sem Toma in Libby ustrelila v obraz.
Brez skrbi, ne bom ju.
Pametna odločitev. –Vse bi zafurala. Ne bi imeli primera.
Upreti se jim morate, kot smo se jim mi.
In živeti morate svojo resnico.
Ljubim Harolda.
V moje življenje je prinesel največ sreče. Tako kot Burt.
Tukaj je. Poglejte.
Tako se soočiš s tem svetom.
V srcu moraš ljubiti življenje.
Ljubezen proti sovraštvu.
Ljubim svoje življenje in ljudi v njem.
Celo Beatrice.
In nepokvarjeno ne–Portugalko Irmo, v katero sem zaljubljen.
Miltona. Shirley v pisarni z Mortyjem.
Tapiserijo, vse v njej.
Celo svoje stekleno oko.
Dillenbeckovega psa in bouillabaisse, ki ga nisva poskusila.
Vsak dobi tapiserijo, svojo opero.
Ta oseba in ta oseba.
Razmišlja o njej.
Ljubezen ni dovolj. Boriti se moraš za dobroto.
Navežeš se na ljudi in stvari.
In lahko ti strejo srce. A to pomeni živeti.
Moja opornica, ki je nisem maral, me je zaščitila pred kroglo.
Ti srečnež.
In mi trije smo pomagali preprečiti ta strašni načrt.
Burt Berendsen, Harold Woodman, in Valerie Voze.
Kreteni, Nevinsi …
Tom ni bil dolgo zaprt. Takšni niso nikoli.
Mojega odvetnika vprašajte. Videli boste.
Odbor petih ni bil obdolžen ničesar.
Izginili so, tako kot znajo.
Tom je s prijatelji blatil generala.
Ognjevit častnik zaradi besed na vojaškem sodišču
Bilo je opozorilo, česa so sposobni.
Maguire je skrivnostno umrl star 37 let.
Preveč je vedel.
Valerie in Harold v državi nista bila več varna.
Prijatelji za večno pomeni točno to.
Narediš, kar je potrebno.
Isti večer smo ju morali spraviti na ladjo.
Woodman, moral …
Hvala, Henry. Prehitel sem te. Odločil sem se.
Harold gre z menoj.
Ne, ti greš z menoj. –Ne, ti greš z menoj.
Še se bova videla, dr. Berendsen, ker se zgodovina ponavlja.
Nasvidenje, stari prijatelj. Se vidiva v Amsterdamu.
Ne, ne gresta v Amsterdam. –Kaj?
Le vprašanje časa je, kdaj bi vaju našel gestapo.
Kaj je gestapo? –Ne želiš vedeti.
Nekam, kjer je varneje, gresta.
Ob tem času je krasno vreme.
In še modroglavi viero se seli.
Ja, dežela izjemnih ptic.
Kajneda? –Ja, zavidam vama.
Burt. –Burt, pojdi z nama.
Odločil sem se ostati.
Kdo ve, morda bom našel novo življenje in novo ljubezen. –Upam.
Pri ljubezni je jasnost najboljša.
Strinjam se.
Ostal sem, da se postavim za domovino,
da bi se prijatelja lahko nekoč vrnila.
Nasvidenje, Burt.
Nasvidenje, dragi prijatelj.
Bodi srečen, Burt!
Henry, Paul, general. –Hvala.
Zbogom za zdaj. –Milton.
Del mene si je želel teči s prijateljema.
A nisem.
Želiš, da tvoje srce in tvoji ljudje
sledijo pravemu Bogu.
Amsterdam.
Pričal sem pred kongresnim odborom, najvišjim predstavnikom državljanov o tem,
kar vem o delovanju,
ki naj bi pripeljalo do poskusa
vzpostavitve fašistične diktature.
Načrt, kot so mi ga predstavili, je ustanovitev organizacije veteranov,
ki bi jo imeli za krinko ali vsaj za ustrahovanje vlade,
da bi uničili demokratične institucije.
Prevedla: Miša Šavor
Uredil metalcamp
Tehnična obdelava DrSi Partis