MULTE DIN ASTEA CHIAR S-AU ÎNTÂMPLAT.
DOCTOR ȘI CHIRURG
Lucram în biroul meu, pe strada 138.
În general, ajutam tipi răniți, ca mine, din Primul Război Mondial.
Vezi? Frumos.
Toți cu răni pe care lumea era bucuroasă să le uite.
Reparam fețe, ridicam moralul, cântam cântece.
Alune.
Mi-am lăsat ochiul în Franța.
Și eram mereu supravegheat de consiliul medical,
că făceam medicamente noi.
Ne trebuiau medicamente care nu existau încă,
doar ca să trecem ziua, cu durerea și nervii.
Sper să fie o pastilă mai bună. E tot ce spun.
Sper să ai dreptate.
Unele mergeau mai bine decât altele.
E a doua pe ziua de azi.
Și mă simt grozav.
- Victor, vrei să încerci una? - Da. Săptămâna viitoare.
Bine. Te energizează.
Pune-ți pantalonii, Burt! Ți i-am reparat.
Ești bine?
Din cauza rănilor de război, aveam o proteză pentru spate pe care o uram.
O să te închidă pe tine, dacă nu închid locul ăsta.
- Asta n-ajută, Shirley. - Medicină experimentală...
- Arăți bine. Cum e cu infecția? - Bine.
Bine, bine, bine. Și am primit mesajul. Nu e nevoie să plătești încă.
Burt, ai mesaje. Au sunat ai tăi. Nu ajung în vacanță.
Herb Getz a sunat după picăturile de ureche.
Și Harold Woodman a sunat. Întâlnește-te cu el la adresa asta.
Intră direct. Urgent.
Lucram cu un avocat,
cel mai bun prieten din război, Harold Woodman.
- Bună, Burt! - Ce se întâmplă? Ce loc e ăsta?
- E un caz foarte important. - Da?
- Se plătește foarte bine. - Bun!
Avem multe restanțe. Lumea depinde de noi, de afacerea noastră.
Mai important, e foarte însemnat pentru noi doi.
Cum?
- Ții la gala anuală, nu? - Da.
Și spui mereu că e important ca noi, veteranii, să avem reuniuni...
- Să nu fim uitați. - Este.
Și spui că e o cură să ne întâlnim și să cântăm. Nu spui spui asta?
Unde bați?
La o anume procedură și știu că preferi anumite proceduri față de altele.
Doar spune-mi ce e. Ce fel de procedură?
Ce faci cu florile astea?
Iau cina cu Beatrice.
- Cina cu Beatrice? - Da.
- Ce dezamăgire! - E soția mea.
Poate face procedura?
Da. Poate. E în regulă.
- N-o s-o facă. - O s-o facă.
- Calmează-te! - Ea cine e?
Ea e Liz Meekins, Burt.
Meekins? Adică ruda lui...
E tatăl meu. Știu că-l admiri foarte mult.
- Dumnezeule! Da. - Amândoi îl admiram. Îl admirăm.
Chiar îl admir.
De-asta o să vorbească la reuniunea noastră anul ăsta.
Îmi pare bine să te cunosc.
- Ne întâlnim cu tatăl tău aici? - Las-o să termine, Burt.
Tata s-a întors ieri cu un vas.
Bine. Se duce în Europa cu afaceri, nu?
A luat vreun virus? O să-l văd. Unde e?
- Ar trebui să-l vezi. - Da. Hai! Să mergem!
Locul ăsta e superb. Ia uite!
Deci, unde e...
...bunul general Bill Liniștitul?
Scuzați-mă!
Alergiile sunt groaznice azi.
Mă trezesc și sunt înfundată. Și așa mă ține toată ziua.
Nu știu ce faci și nici nu vreau să știu.
Ai două ore până vine îmbălsămătorul.
Ce s-a întâmplat? Urma să vorbească la gală.
O să mă ajuți, nu?
Nu cred că a murit de cauze naturale. Era un om foarte sănătos.
Nimeni din familie nu e de acord cu mine. Se înșală toți. Sunt toți mincinoși.
Vreau o autopsie.
Corect. E dreptul tău. Tatăl tău a murit ab intestat.
Tu ești ruda imediată. Citesc ziarele.
Urăsc autopsiile, Harold. Știi asta.
Trebuie s-o facem, Burt.
Datorită lui Bill Meekins Liniștitul ne-am întâlnit. El ne-a format regimentul.
Cum a murit un astfel de om? Îmi spui că e dubios?
Da, îți spun că e dubios.
Vrei să cânți cu mine, te rog? Spunea că voi cântați împreună în război.
Îi plăcea tare mult.
Scumpe amintiri - Amintiri.
Îngeri nevăzuți.
Trimiși de undeva pentru sufletul meu.
Grăbește-te!
Ai doar două ore să faci ce o să faci.
Bine. Trebuie să faci autopsia și apoi să vii la restaurantul Minters.
Trebuie să știu ce afli.
- De ce a spus două ore? - Suntem la pompe funebre.
O să-l îngroape.
Restaurantul Minters, după ora 17:00.
- Trebuie să-l scoți de-aici. - Da, ar trebui să plecăm, Burt.
Harold? Nu știu ce crezi că faci.
Liz, scuză-mă! Bună!
Ai un alb mort într-o ladă.
Nici măcar un sicriu.
Un om important, într-o cutie de lemn vechi de pin.
Nici capac nu are.
Fiica lui plânge.
Cine crezi că o să dea de necaz?
- Negrul... Normal. - Milton.
Acum trebuie să-l ducem pe liderul nostru, care ne-a făcut regimentul, în mașină.
Fă autopsia!
Și ne vedem la restaurantul Minters.
- Am înțeles. - Trebuie să știu ce afli.
- Restaurantul Minters la 17:00. - Milton. Milton.
- Ai grijă, te rog! - Are o roată stricată.
- Nu așa ai grijă! - Milton!
- De-asta n-o să-mi conduci mașina. - Vine îmbălsămătorul.
Ar fi bine să fiți aici. Două ore.
Îți amintești de Burt, nu?
- Sigur. - Irma St. Clair.
- Bună, Burt! - Bună, Irma!
Să n-ai emoții. Fac cel puțin două autopsii pe lună.
Eu am făcut două în toată viața.
Una, ca să demonstrez că nu am lăsat o clemă în intestinul cuiva,
cealaltă, ca să scot o clemă lăsată în intestinul cuiva.
Acum știm că te pricepi la intestine, Burt. Mulțumesc.
Tu și Burt ar trebui să beți o cafea împreună, Irma.
Poate tu și Irma ar trebui să beți o cafea.
Suntem prieteni, Milton.
Știi, Irma, soția lui nu îi ia apărarea în fața familiei ei.
Nu mai trăiesc împreună de peste un an.
Asta e situația mea. Nu acum.
Vreau doar să te văd fericit.
Mortul te face să-ți dai seama
că timpul e scurt și dragostea e reală, dacă știi ce este.
- Ce se întâmplă aici? - O autopsie. Hârtiile.
Poliția așteaptă acest cadavru la morgă.
Cu cât începem mai repede, cu atât pleacă mai repede.
Ăștia doi trebuie să plece imediat.
Sunt veterani. Au slujit țara.
- Așteptați la McGee's! - O să fim la McGee's.
La McGee's.
Irma e portugheză. E diferit.
Nu știam că ești portugheză.
Nu sunt.
Vrei să începi tu sau o fac eu?
E tulburător, pentru că-l știam.
- Poți să semnezi doar, dacă vrei. - Nu, nu...
- De-asta are nevoie Harold. - Pot să ajut.
Era un om atât de bun!
Așa...
O, Doamne!
Nu te-am întrebat ce mai faci.
Bărbatul m-a lăsat.
De-astea se întâmplă în fiecare zi.
Îmi pare rău.
E în regulă.
Dragostea adevărată se bazează pe alegere, nu nevoie.
Ai nevoie de soția ta
sau o alegi pe soția ta?
Nu pot fi amândouă?
Nu. A doua e cea care contează.
Până la urmă, așa e.
Alegerea e mai importantă decât nevoia.
Nu-mi place să fiu singur.
Pare nevoie.
Deschid stomacul. Uită-te la asta!
O, da. E o culoare neobișnuită.
- Ceva... - Da.
I s-a dat o perioadă de timp.
E greu de spus cât timp.
Doar ce s-a întors din Europa.
Îl închid și mai iau mostre de sânge. O să am mai multe vești mâine.
- Ești în același birou? - Da.
Harold spune că meriți o situație mai bună, dar tu te-ai lăsat corupt.
Zice că ai urmat Dumnezeul greșit acasă.
Ce? „Corupt”?
„Am urmat Dumnezeul greșit”? De ce nu-mi spune el asta?
- Ce înseamnă asta? - Nu știu.
Poate ai irosit entuziasmări și urgențe până a fost prea târziu.
Ai rămas fără scaun până s-a terminat muzica,
chiar și în casa ta.
- Avem nevoie de camera asta. - E perfect. Tocmai plecam.
Liz a spus să ne vedem după 17:00, la Minters.
Da. Dar vreau să vorbesc cu tine despre Irma.
Am făcut asta, Burt, pentru că vreau să te văd fericit.
- Și sunt prietenul tău. - Care mă crede cumva corupt.
Dar n-are curajul sau bunul-simț să mi-o spună în față.
Nu vrei să ți se spună în față.
Ai flori pentru soția ta care nu te lasă să stai în apartamentu tău.
Explică „corupt”
sau „urmez Dumnezeul greșit acasă”.
Sunt socrii tăi, Burt.
Nu le place că lucrăm împreună, nu mai zic că suntem prieteni.
Eu nu ascult porcăriile alea de Park Avenue!
Ba da. Îți pasă un pic. Și e suficient, Burt. Și-atunci te fac.
Ca picătura de sânge de la tăietura din război dinainte să înjunghii neamțul.
Tăieturile alea ți-au închegat sângele în ochi și, ia ghici, l-ai pierdut de tot.
Bun-venit la Minters, dlor! O masă pentru două persoane?
Ne întâlnim cu cineva. O femeie blondă, înaltă...
- Față serioasă. - Da. Pe aici.
Stați! Era aici. Nu știu ce s-a întâmplat.
- Era... - Chiar aici.
- Dră Meekins! - S-a dus, prietene.
Dră... Stai! Dră Meekins!
Dră Meekins! Dră Meekins!
Am făcut ce ai cerut. Am găsit ceva dubios...
- ...exact cum ai crezut. - Nu pot s-o fac. Îmi pare rău.
- Ce... - Am vorbit cu un prieten, dl Voze.
A spus că trebuie să am grijă.
- Cine? Te-a speriat? - A spus că e periculos.
- Stai, dră Meekins! - Trebuie s-o las baltă.
Dă-te de pe stradă!
- Îl știai pe tata. - Da.
- Și tu. - Da. Îl iubeam.
Și știți cum spunea, că nu poți fugi de frică, n-o poți lăsa să te urmărească.
Și știu că par speriată, și n-ar trebui, pentru că dl Voze doar mă atenționa.
Nu voia... Era bine intenționat. E prieten de familie.
Ce ați aflat?
Credem că s-ar putea să fi fost otrăvit.
Știi de ce?
Mă urmărește cineva? Nu pot...
- E în regulă. - Nu știu dacă pot vorbi despre asta.
Au interese într-o alianță și el știa.
Dar nu urma să coopereze.
Știa ceva. A văzut ceva îngrozitor.
Da.
Și ei știau că avea să vorbească.
- Ce? Ce a văzut? - E periculos.
Cred că...
Dră Meekins!
O, Dumnezeule! Dră Meekins!
Ăștia doi, ei au făcut-o!
- Dră Meekins! - E moartă.
Ei au făcut-o! Sunt acolo.
- Minți! - Ăștia doi.
Ăia doi.
- Nu! Tu ai împins-o. - Au omorât-o.
Te-am văzut!
- Au omorât-o. - Te-am văzut, dle!
- Ei au făcut-o. - Am văzut.
Eu sunt avocat. El e doctor.
- Ei doi. I-am văzut. - Ea ne-a angajat.
- Uitați ce are în mână! - Are geanta ei!
- Are geanta ei. - Ai omorât-o și i-ai luat geanta!
Nu. Te-am văzut. Ai împins-o.
- Eu sunt avocat... - Nu, nu, nu! E...
Lăsați-mă!
Arest cetățenesc!
O să facem un arest cetățenesc!
Împușcați-i!
Prindeți-i! Pe ăia doi!
Opriți-vă!
Lașilor!
Biata fată! O, Doamne!
Haideți!
În spatele mașinilor!
- Ăla e. - Nu conduci tu, ci eu.
- Am vorbit despre asta. Fii organizat. - El e.
Suntem într-o organizație. Fii organizat!
Nu o să scape. O să ne uităm după ei.
Cum naiba ne-au urmărit până aici?
Haide, haide!
Doamne, proteza asta!
- Cred că încă ne urmăresc. - Crezi?
Așa cred.
Doamne sfinte! Ce naiba mai e și asta?
Nu ajungi aici fără ca lucrurile să fi început de mult.
Vrei să mă duc la copacul nostru preferat...
...și să iau scoarță din Pădurea Argonne,
unde se aruncă oameni în aer?
Ar fi onorabil, glorios. Bine pentru familie.
Dar e bine, Burt. E bine.
O să te integrezi mai bine cu mai multe medalii.
O să te integrezi pe Park Avenue. Lumea respectă serviciul militar.
Aș putea fi ucis.
Nu putem gândi așa. Firește că nu vei fi ucis.
Ah, Beatrice...
Franța 1918.
Nu am venit până aici să mi se vorbească ca unui câine.
E o crimă împotriva steagului.
Nu cred că au abilitatea de a avea
admirația și încrederea de a purta uniforma.
Despre cine vorbim?
Dacă vreunul dintre ăștia îmi stă în cale, îl împușc în spate.
- Știm că-ți place asta și mai mult. - Terminasem conversația cu tine.
- N-o s-o termini niciodată. - Ajunge, sergent!
Da, dle general Meekins.
Nu e nevoie să te mai implici. Obrăznicia nu ajută.
De-aia am vrut să te aduc ca ofițer medical, Burnstein.
Berendsen, dle.
Îmi cer scuze. El e dl Woodman.
Am o situație aici cu care am zis că ai putea ajuta.
Ce situație, dle?
Dle Woodman, de ce nu-i spui de ce ești în arest?
De ce suntem în arest?
Insubordonare.
Ai fost insubordonat?
- Da. - De ce?
Ne-au dat ofițeri segregaționiști ca tăntălăul ăla.
Dar am refuzat să continuăm până nu l-au înlocuit cu cineva bun.
Cineva decent și respectuos.
Ăsta aș fi eu, dle?
Da, Berendsen.
Oamenii pe care-i întâlnești în astfel de împrejurări
de mare stres
sunt legați de tine pe viață.
Ești genul de doctor care o să mă lase să sângerez de tot
și va trebui să îl împușc pe la spate? Pentru că îți spun...
...ofițerilor pe care i-au avut
nu le păsa dacă muream sau trăiam.
N-o să las pe nimeni să sângereze de tot
și nu vreau să fiu împușcat în spate.
Sunt fiul unui mecanic din Elmira.
Sunt însurat. Jumătate catolic, jumătate evreu.
Sunt doctor. Am un cabinet pe Park Avenue.
Și cred că socrii mei m-au trimis aici ca să scape de mine.
Astea toate sună foarte bine, în afară...
...de partea cu socrii, dar poate de-asta pot să am încredere în tine.
Așa că o să facem un pact.
Tu o să ai grijă să nu murim.
Și eu o să am grijă...
...ca tu să nu fii ucis.
O să avem grijă unii de alții.
Harold Thaddeus Woodman.
Bertram Berendsen.
- Bun-venit în 369! - Mulțumesc.
În sfârșit, ce căutam! Puțin respect.
Acum hai să ne ocupăm de situația asta nefericită cu uniforma.
Da, hai să ne ocupăm de rahatul ăsta cu uniforma.
Bun-venit în armata mea!
De ce purtăm uniforme franțuzești?
Soldații americani nu vor să fie văzuți cu noi.
E o rușine.
Am luptat ca să creez acest regiment în spiritul bunătății și al unității.
Sper să ne vedem dincolo de Argonne în stare bună.
Dumnezeu să vă ajute!
L-am salvat pe Harold. El m-a salvat pe mine.
Și o doamnă franțuzoaică ne salva pe amândoi.
Dă-mi restul...
Nu arunca aia!
De ce vrei s-o ții?
E neigienic.
Nu e treaba ta.
Pleacă de aici!
Încetează atrocitatea asta!
E indecent...
...criminal...
...și o blasfemie...
...să ții metalul ăsta însângerat!
O blasfemie?
E o blasfemie?
Metalul a fost obscen când a intrat.
L-am izbăvit când l-am scos.
Tu preferi să stea ascuns.
Îl insultă pe Dumnezeu
și familiile morților și ale răniților.
Nu, are dreptate.
Poate păstra metalul ăsta însângerat.
Da, da, da.
- Are dreptate. - Vedeți?
Ia-o ușurel, Harold!
Cum îndrăznești?
Dumnezeule!
Nu știu ce se întâmplă.
Dle Woodman, cred că-ți datorez recunoștința mea.
Vorbești engleză?
- Da. - Te credeam franțuzoaică.
Sunt Valerie Bandenberg.
- Nu ești franțuzoaică? - Nu.
Pot să-ți ofer ceva de băut?
Da. Putem face asta aici?
- Eu pot. - Putem să bem aici?
Harold!
- Ce naiba faci? - Tinere!
- Unde te duci? - E pe mâini bune cu mine.
Dacă albii ăia din Mississippi te-ar vedea acum...
Ce s-a întâmplat cu pactul?
Am pierdut un ochi!
O femeie care fumează pipă.
Ești intimidat?
Acum, un pic.
Când vezi pe cineva...
...și îl vezi cu adevărat...
...vezi copilul din el.
Vezi partea lui vulnerabilă.
Eu și Harold am avut asta chiar de la început.
Ei, acum că războiul s-a terminat...
Vreau doar să fiu o persoană. Știi?
Vreau să umblu...
...liber...
...ca persoană.
Să-mi trăiesc viața.
Aici, în Europa.
Ăsta e secretul, să trăiești și să fii liber.
O recomand cu tărie. M-am plimbat prin Europa.
A făcut minuni pentru mine.
Și, fără prea multe cuvinte,
vede chiar în sufletul meu.
Ți se potrivește.
Viețile noastre erau în echilibru
în fața lui Dumnezeu, chiar acolo.
Pot să te întreb ceva?
Ce faci cu șrapnelul însângerat pe care-l iei din trupurile noastre?
Nu-ți pot spune asta pe degeaba. Trebuie să-mi dai ceva la schimb.
Nu primești asta gratuit.
La schimb?
Bine. Cât costă?
Ceva frumos.
Ceva pentru care să trăiesc.
Mă uit la asta chiar acum.
Ți-am dat deja bucăți de șrapnel din corpul meu.
Știi, de fapt, am luat mult mai mult șrapnel din corpul prietenului tău.
Cum îl cheamă?
Îl cheamă Burt Berendsen.
O, Doamne...
Și șchioapătă pe aici pe undeva,
amintindu-și ceva despre un pact cu un prieten.
Îți amintești asta? Îți amintești de mine? Uite-mă!
- Mă bucur să te văd, Burt. - Scuzele mele, Burt Berendsen.
N-o să mai torn niciodată două fără al treilea.
Burt, trebuie să mă ajuți să dau la schimb ceva frumos și ea o să ne arate
ce face cu tot metalul pe care l-a luat din corpurile noastre.
O cheamă Valerie.
Ce faci cu tot șrapnelul ăla, Valerie?
Dacă vrei să știi, trebuie să-mi dai ceva.
- Și mie mi-a spus asta. - Nu am nimic. Un cântec fără noimă.
Asta e o idee bună. Ce zici de asta?
Ce e un cântec fără noimă?
Bine.
Soarele roșu.
Niște grepfrut.
Batista.
Soarele roșu.
Niște grepfrut
Batista.
Când suni.
Ca să vezi un chip.
Al cui?
Numele meu.
E al meu.
E viu, momentul.
De a iubi, de a fi.
Asta e!
Plaja e caldă.
Cerul e rece.
Moartea e reală.
Atunci când mori.
Dar cerul.
Se încălzește cu prieteni.
Am luat toate bucățile astea din corpurile oamenilor.
Uitați! Sunt mai primitive.
Uite, am o petrecere cu ceai.
Ăsta e făcut din praf de pușcă. Și șrapnel.
Culmea civilizației.
Bun-venit în lumea mea!
O, mă machiez.
O, am doar jumătate de față? Cum s-a întâmplat asta?
Măcar rujul să-l am.
Drăguță.
Trebuie să știi ce îți place.
Și trebuie să-ți facă plăcere
sau deranjul e prea mare
ca să îți strici viața de la început până la sfârșit, dacă permiți așa ceva.
De ce să n-o trăiești pentru lucrurile frumoase,
chiar dacă ești un pic falit?
Ce o să creadă Beatrice despre treaba cu ochiul lipsă
și cicatricile, și cicatricile de pe spate?
Putem face ceva în privința asta, Valerie?
Știu niște binefăcători dintr-un spital din Amsterdam.
O să-ți dea ei un ochi nou.
Amsterdam?
Când am trecut prima oară prin Franța acum câțiva ani,
lucrurile erau un pic mai dificile. Am înjunghiat un tip.
- Am lovit o doamnă cu o cărămidă. - Ce?
- Uau! - Da, e poveste lungă.
Dar, cu voi doi, va fi ușor.
De altfel, mă pricep mult mai bine să falsific documente acum.
Haide, Burt, să mergem la Amsterdam!
Bine.
Iată-te!
Paul Canterbury. Canterbury Glass. Londra, Anglia.
Facem cele mai bune proteze de sticlă, sticlă industrială, ultra secretă,
militară, orice fel de sticlă în afară de cea de geam...
...doar dacă nu e antiglonț, firește.
N-ai teamă, un prieten al lui Valerie e un prieten al lui Paul Canterbury,
care îți oferă provizii de ochi din sticlă Canterbury pentru o viață.
Nu e rău.
După cum vezi, am aceeași rană ca tine.
Sau poate nu vezi, datorită calității bune a sticlei Canterbury.
Ia să văd, cred că ai...
Da, un verde-căprui închis. Corect, dle?
Corect.
Ura! El e colegul meu american, Henry Norcross.
Îmi pare bine. Suntem prieteni cu familia lui Valerie,
prin afaceri internaționale de mulți ani.
Am ținut-o în siguranță în aventura ei
și, în schimb, ea ne-a ajutat să slujim binele în lume.
Cum anume a făcut asta?
Luând parte la diferite cine și recepții
și spunându-ne ce a aflat despre bănci
și mișcările de trupe, și de-astea.
Sunteți spioni.
Nu. Nu, dle.
El lucrează pentru o companie de sticlă, și eu, pentru Trezorerie.
Serviciul britanic de informații MI6.
Serviciul american naval de informații.
Sunt prieteni vechi. Ei m-au ajutat și eu, pe ei.
Acum cred că te vor ajuta și pe tine.
Și eu și Paul am găsit
puțin timp să studiem și păsările, după care suntem avizi.
- Da. E un hobby minunat. - Da.
- Ăsta e cocorul gri african. - Da.
Astea au dispărut.
Da, noi le avem pe ultimele două.
- Porumbelul Nicobar. - Da.
Erau în viață la un moment dat.
Iar ăsta e fazanul nord-american.
E un fazan nord-american
căruia îmi place să-i spun țăranul fazanilor.
Sunt foarte comuni, dar frumoși.
- Da. - Penajul e remarcabil.
Deci, știi, plătim bucuroși pentru fețe,
oricare ar fi proteza cosmetică de care ai nevoie.
- Doar de cea mai bună calitate. - Da, da.
Și o viață bună, aici, în Amsterdam, unde meritați odihnă
și niște libertate, după ce ați pătimit.
Vom veni în vizită cândva, în viitor, când vom avea nevoie să ne ajutați voi.
- Da. - Pentru că va veni o vreme...
...să le spunem „destul” acestor nebuni
care creează acest război pe care nu-l înțelegem.
Cum s-ar putea repeta această monstruozitate?
Cică ar fi războiul menit să le oprească pe toate.
Pentru că visul se repetă deoarece se uită.
De aceea se repetă.
Asta e partea bună. Dar partea rea va veni din nou într-o zi.
Deocamdată, asta e partea bună...
...în Amsterdam.
Astea sunt luminile. Pot fi un pic înșelătoare.
Trebuie să faceți sus, jos, sus, jos, sus.
O să pâlpâie un pic. Vedeți?
E un loc mare. Paul și Henry mi l-au organizat, dar e prăpădit.
- Avea dreptate. Asta era partea bună. - Și robinetul ăsta...
- Era fantastic. - Să nu vă sperie.
Când folosiți apa...
- Lumea era brusc stridia noastră... - ...va face așa.
...și era minunat.
E normal.
Da, Amsterdamul e în suflet
și a fost acolo de la început.
Haide!
Paul, arată-le dansul nisipului!
Dansul nisipului.
Dansul nebunesc al nisipului al Imperiului Britanic.
Ea era genială și nebună.
Dar era pe gustul nostru.
Așa că pactul avea acum trei.
Am stat în Amsterdam o vreme,
pentru că era minunat acolo.
El era stabil și puternic.
Ea era îndrăzneață și luminoasă.
Era ceea ce francezii numesc un coup de foudre.
Dragoste la prima vedere.
Ea făcea arta ei.
Eu eram cel mai bun prieten al lor,
cu ochiul meu nou.
Ajutam veteranii care treceau prin oraș.
Mergeam să dansăm tot timpul.
Era nemaipomenit!
Saloanele astea de dans...
Chiar simțeai că zbori.
- Nu poți să pleci. - E cumplit acolo acum.
- Despre ce vorbești? - Trebuie să-mi văd soția.
Burt, am o presimțire foarte rea.
Cred că e semn rău dacă pleci.
Te rog, nu te duce!
Am devenit doctor pe Park Avenue.
- Park Avenue. - Sunt însurat.
Putem găsi o soluție, nu?
Știu câte ceva despre Park Avenue.
Te rog, nu pleca!
Valerie.
Hai să fim realiști. Asta nu poate dura la nesfârșit.
Cum ar trebui să trăim?
Îmi era dor de Beatrice,
chiar dacă ea și familia ei mă trimiseseră la război.
Slujește-ți patria!
Am întâlnit-o prima oară la un eveniment caritabil de la școala de medicină.
Și am văzut-o pe femeia asta, cea mai frumoasă din lume.
Doamne, s-o fi văzut! Și am dansat toată noaptea.
Eram veseli, râdeam. Eram îndrăgostiți.
Nu știam că era fata celui care mi-a dat bursa.
În ochii lui, tipul ăsta pe jumătate evreu, zicea:
„Poți să iei bursa, dar pe fata mea...”
- „E interzis.” - Sună rău.
Poți să-ți alegi prietenii. Nu-ți poți alege familia.
Și eu vă aleg pe voi. Iar asta...
Mi se face rușine, pentru că poate voi nu simțiți la fel.
Dar relația asta...
...e probabil cel mai important lucru din viața mea.
- Da. - Suntem de acord, așa că rămâi!
Dar n-o pot lăsa pe Beatrice.
O iubesc.
Sigur, se spune că o să ai medalii.
O să te integrezi pe Park Avenue.
Ei bine, asta a fost primirea de erou primită de mine.
Nu, ți-am mai spus, nu-i poți trata pe pacienții ăștia aici.
E complet nepotrivit.
Îi știu pe pacienții ăștia doar pentru că tu m-ai trimis la război.
Înțelegi, așa ceva nu se întâmplă pe Park Avenue.
Și ai luat prea multă morfină.
Stai departe de fiica mea! Ești pe lista neagră.
Du-te, pleacă! Trebuie să pleci de aici!
Nu te duce la apartament. Îți trimit haine.
Bertram, stai! Îmi pare rău.
Cum să nu-i ajut pe veterani?
Mi-am mutat cabinetul pe o alee de pe strada Great Jones.
Am cam pierdut controlul cu medicamentele pentru dureri.
Și mi s-a impus odihnă forțată
de către statul New York.
Hai, prietene!
Le-am scris prietenilor mei să vină să mă scoată.
Nu aveam idee ce o să li se întâmple.
Dacă familia ta are genul de influență care l-ar scoate pe Burt din închisoare,
ar trebui s-o faci.
Pactul e pact, Valerie.
Ți-am spus că am fugit de ceva, nu?
E tot ce trebuie să știi.
Dar, da, familia mea l-ar putea ajuta.
Dar, dacă-i contactez, vor ști unde sunt.
Și, dacă știu unde sunt,
vor găsi un mod de a mă târî înapoi.
Și sunt foarte convingători.
Tot ce făcea era să încerce să ajute regimentul.
Aud că băieților le e greu acasă.
Cred că știam amândoi unde avea să ducă asta.
- Da. - Ce vrei să spui?
Păi, existăm doar în Amsterdam.
Știi, și ai vorbit mult despre
lucrurile pe care ai de gând să le faci în America.
Poate e timpul.
Am spus că vreau să devin avocat.
Să lupt pentru oameni. Oameni ca soldații de acasă.
Voiam să lupt pentru oameni care nu puteau riposta,
care nu puteau lupta pentru ei, să folosesc legea.
Ai mai spus și că vrei să trăiești în Amsterdam cu mine.
Da.
Vreau să le fac pe amândouă. Vreau să mă duc acasă și să lupt.
Și vreau să stau aici, cu tine. Și vreau să trăiesc. Cu adevărat.
Cum le ai pe amândouă?
Există o cale.
Dar acum trebuie să-l ajutăm pe Burt.
Ce o să se întâmple cu noi? Te iubesc.
Trebuie să-l ajutăm pe Burt.
Bine.
Îmbracă-te!
A dispărut, la o zi după aceea,
fără o vorbă către Harold, doar un bilet.
Dintr-odată, am fost eliberat din închisoare.
N-am mai primit niciodată vești de la ea.
Harold s-a întors la New York. Și-a luat diploma de Drept.
Ai o revendicare.
Am lucrat împreună peste 10 ani.
Eu și doctorul vom avea grijă de tine.
Am scos din belea tot felul de oameni
până la cazul Meekins.
Asta era o belea în care acum ne regăseam noi.
Și s-ar putea să nu supraviețuim.
Dumnezeule! Biata fată!
Nu pot suporta asta.
Ceva e foarte greșit, Harold.
Cum îmi spui tu mereu?
O să luptăm.
O să găsim o cale, orice-ar fi.
Mulțumesc. Am nevoie de asta.
Unde te duci?
E mai sigur dacă ieșim de pe stradă.
O, știu unde suntem.
Știu unde suntem. Nu femeia aia, Burt.
Luminile sunt stinse. E o cină surpriză?
Știe oameni din lumea lui Liz Meekins.
Locul arată la fel. Miroase a bile pentru molii, ca și căsnicia ta.
Mersi, prietene.
Pentru ce sunt prietenii, dacă nu pentru sinceritate?
Ustură. Cum arată?
Bine?
Ajută-mă!
- E drept? - Da.
O, înțeleg. Chiar te faci frumos pentru ea, nu?
Bertram?
- Stai jos! Relaxează-te! - Burt, nu sta prea mult.
- Fă-mi o favoare! Fii optimist! - Bertram? Bertram?
O, uită-te la tine!
Nu e nicio cină. Îmi pare rău. A fost o greșeală.
De ce m-ai invitat?
Pentru că a fost... Am avut un moment de slăbiciune.
Asta am devenit? Un moment de slăbiciune?
Și tata nici nu poate ști că fac asta, pentru că o să-mi ia multe privilegii.
Ce e în neregulă aici?
Îți amintești când petreceam nopțile
cu poezii de Emily Dickinson și cântam împreună și ne priveam?
- Ce s-a întâmplat? - Îmi amintesc, da.
De-asta te iubesc.
COMITETUL pentru UN BAN BUN.
Ai căzut?
Te-ai lovit la spate? Ia să văd!
M-a durut spatele toată ziua.
- Nu e momentul potrivit. - Doar o privire. Haide!
Erai atât de frumos!
Pentru Dumnezeu!
Iar acum ești urât și grotesc.
Ești atât de urât și de deformat!
E atât de greu să mă uit la tine.
Și porți corset ca o femeie.
- Ești neajutorat. - Beatrice...
Nu mai pot face asta.
Obsesia asta pe care ai ajuns s-o ai pentru cicatricile mele.
Mă alegi...
...sau ai nevoie de mine?
Ce fel de întrebare e asta?
Vorbeam cu cineva azi
și a spus că a iubi e să alegi pe cineva,
nu să ai nevoie de el dintr-un anume motiv.
Tu aveai nevoie de mine când ne-am întâlnit sau m-ai ales ca persoană?
Erau oamenii din jurul meu? Prestigiul familiei mele în medicină,
când erai bursier din nordul New Yorkului?
Sau m-ai ales pe mine?
Doar pe mine.
L-am întrebat pe Burt exact același lucru cu puțin înainte.
Harold Woodman. De ce ai poșeta unei femei?
Fiica lui Bill Meekins, Liz...
...a fost împinsă sub o mașină azi.
Ce, vorbești serios?
M-a angajat, pentru că eram apropiat de tatăl ei. Avea încredere în noi.
Cumva, ei cred că noi am făcut-o.
Și avem nevoie de cineva. Avem nevoie de ceva.
Avem nevoie de cineva să ne ajute.
Ce zici de numele „Rose”?
E ultimul lucru pe care l-a spus Liz Meekins înainte să moară,
că un domn Rose ar putea-o ajuta.
Liz n-avea cum să cunoască un Rose. E nume evreiesc.
Mulțumesc, Beatrice.
Tu ești doar pe jumătate. Ai auzit greșit.
De ce?
Pentru că trebuie să fie „Voze”, cu V.
E o familie proeminentă din publicația Social Register.
Familia Voze e în capul listei.
Vezi, Burt? Asta e lumea ta în care am dat de belea, nu a mea.
Ce e asta?
- Cum îndrăzniți să intrați așa? - Ușa era descuiată.
- Asta e încă reședința ta, nu? - Așa se pare.
Detectiv Getweiler, ce te aduce aici la ora asta?
Îți mai trebuie pastile, Lem?
Știu că ai aceeași proteză ca mine,
nu ca dl Hiltz.
Platfusul tău i-a împiedicat pe nemți să te vadă în ținutul Rinului.
Știi de ce sunt aici, Burt.
Tu și Woodman ați fugit după ce ați împins-o pe Meekins sub o mașină.
De ce ai crede că ăia am fost noi?
Nu mulți se potrivesc cu descrierea
unui doctor care-și căuta ochiul pe jos, cu avocatul lui negru.
Femeia care a murit l-a angajat pe Harold
să cerceteze moartea tatălui ei.
I-am făcut o autopsie azi după-masă.
Era generalul regimentului în care am luptat, Lem.
Martorii spun că ai împins-o.
Nu, trebuia să plecăm de acolo. Era haos.
S-a iscat o bătaie. Ucigașul a arătat spre noi.
E un criminal foarte priceput.
Eu trebuie să-i dau căpitanului meu răspunsuri.
Și, în acest moment, voi sunteți suspecții.
Poți dovedi că ai un contract de angajare cu Liz Meekins?
Că te-a angajat ca avocat?
Sigur, pot să-ți dau asta și raportul preliminar de autopsie,
și actele proprietății lui Bill Meekins.
- Bine. - Nu, trebuie să te arestă...
Ia-ți mâinile de pe mine!
Hiltz, Hiltz!
Fac parte din Barou. Nu mă atinge!
Nu-mi place nici că omul ăsta e avocat.
Școala de Drept din Columbia.
Poate platfusul ăla te împiedică să înțelegi.
Nu-mi vorbi mie de platfus. Îți sparg capul...
Hiltz, nu! Termină!
Dacă ar garanta cineva pentru noi? Cineva din Social Register?
Asta i-ar atrage atenția căpitanului tău?
Cineva ca...
...dl Voze, care-l știa pe Bill Meekins.
Bertram...
Beatrice.
Familia mea e de multă vreme în consiliul medical statal.
Și pot atesta că acești doi oameni
sunt mincinoși îngrozitori, unul față de altul, nu mai zic de poliție.
Dacă îi arestați înainte să le dați șansa
să vă ofere tot ce au oferit, mă tem că asta v-ar costa slujba.
Tatăl meu are mulți prieteni la primărie.
Aduceți-ne tot ce ați promis.
Să înțelegi, noi doi...
...avem ceva în comun.
Noi am luptat, spre deosebire de ăsta.
Dar geanta lipsă? Unde este?
Asta ar putea fi o probă.
- Ce faci cu aia? Pune-o jos! - Pune-o înapoi!
- Ce e aici? Ce e asta? - Pune-o jos!
- Zic și eu... - Pune-o înapoi!
- Îmi pare rău. Aveam grijă. - Ce e cu tine?
Învață, Burt. Poate fi un detectiv bun.
Și, după ce vorbești cu Voze, anunță-mă imediat.
N-o să aștept mult. Mă auzi, Burt?
- Da. - Te las câteva zile.
- Dacă e nevoie, te arestez chiar eu. - Înțeleg.
- Și-mi trebuie și niște pastile. - Se rezolvă.
Ne vedem în biroul tău foarte curând.
- Da. - Dar situația e nasoală.
E foarte nasoală.
Ei, asta a fost palpitant.
Ia-ți lucrurile, dar să nu fii omorât în drum spre casă.
Comitetul Celor Cinci, rămâneți în viață!
Țineți-vă gura!
De ce nu ne-au împușcat din mers?
Comitetul Celor Cinci, mereu în viață!
Ce altceva intenționa ăsta cu noi?
Suntem peste tot.
Deci acum trebuie să mințim ca să intrăm în casa ăstuia.
Nu contează cum. O să-l vedem pe dl Voze.
Ce organizație de caritate e asta?
Cea episcopală. Ușa se deschide și tu spui?
Spun: „Bună ziua!”
Numele meu e dr Burt Berendsen. El e Harold Woodman, avocat.
A primit Medalia de Onoare.
E Croix de Guerre, nu Medalia de Onoare, și știi asta.
Croix de Guerre, da. Scuze.
Știm cât îl iubesc episcopalii pe dl Voze.
Îi va părea rău că v-a ratat. Nu e aici.
Când crezi că se va întoarce?
Nu știu, dar poate puteți lăsa scrisoarea la mine.
Trebuie să i-o înmânăm direct dlui Voze.
Din ordinul episcopului.
Da, atunci puteți lăsa o carte de vizită. Îmi pare rău că vă dezamăgesc, dlor.
Totuși, te superi?
Mă uit la dulapul ăsta
și n-am putut să nu recunosc...
...meșteșugul ăsta.
Astea sunt făcute într-un spital?
- Vedeți? Da. - Pare munca unor veterani. Da.
- Toate, de veterani. - Da.
Principala lui operă de caritate.
- Le trimit tot timpul drept mulțumire. - E foarte drăguț.
- Și noi suntem veterani, de fapt... - Libby...
Îmi dai un remediu, te rog? Am amorțeală în mâini și fiori în nervi,
și dureri săgetătoare.
- Te rog! - Valerie, te rog, du-te în camera ta!
Sau du-te înapoi sus!
Nu vezi că e cineva aici?
Ce faci aici?
Ce faci tu aici?
Nu. Nu vorbiți cu ea! E bolnavă.
Valerie, nu vorbi cu oamenii ăștia.
Nu sunt hemofilă, Libby. Pot vorbi cu lumea.
Da, nu ești hemofilă, dar ești epileptică
și ai o boală nervoasă. Nu!
- Am vorbit despre păpușă. - O să-ți mușc urechile.
Nu! Ți-am spus să nu faci asta cu păpușa.
Dnă Moran! Carlton...
- Carlton! - Știi că mă deranjează, Valerie.
Cum îndrăznești? Carlton!
Carlton.
Valerie, zău așa.
Am vorbit să nu mă lăsați singură cu ea.
Intrați aici. Putem vorbi aici.
Cum e posibilă coincidența asta?
Nu e o coincidență.
Eu i-am spus lui Liz Meekins să vă angajeze.
Cum adică i-ai spus lui Liz Meekins să ne angajeze?
Îmi e prietenă. Avea nevoie de cineva de încredere, nu din cercul nostru social.
Asta e tare ciudat.
Nu v-am spus numele meu adevărat. Bandenberg era numele de călătorie.
Dar asta era înțelegerea în Amsterdam. Nimic despre trecut.
Nu?
Ai locuit în New Jersey? Tot timpul ăsta?
- Da. - Asta e o casă mare.
- Așa trăiești? - Da.
Nicio scrisoare.
- Niciun telefon. - Mi-a fost jenă.
Nu asta am fost cândva. Nu așa m-ați cunoscut în Amsterdam.
Ce e cu echilibrul tău?
Am o boală de nervi.
- N-ai avut-o înainte. - Nu, n-a avut-o.
Suntem aici dintr-un motiv.
Harold, să nu uităm, e urgent.
Valerie...
...îl știi pe Tom Voze?
Normal că-l cunosc.
Avem necazuri mari, Valerie. Avem nevoie să garanteze pentru noi.
E de treabă, dar nu știu dacă o să garanteze pentru voi.
Evită controversele. Nu-i plac. E ușor de intimidat.
- E soțul tău? - Carlton vine acum!
Nu, e însurat cu femeia de acolo,
care țipă să fiți dați afară. E fratele meu.
După tot ce-a fost între noi în Amsterdam, se pare că habar n-avem cine ești.
Știți exact cine sunt. Și eu știu exact cine sunteți voi.
Toți trei. Și Burt.
Ne cunoaștem așa cum contează.
Și, dacă voi doi mai aveți un aranjament, atunci fac și eu parte din el.
- Poate nu după 12 ani. - Ba și după 12 ani.
Pentru că eu am ajuns aici. Și m-am întors din cauza ta și a ta.
Așa e.
Ți-am spus când ai plecat din Amsterdam că o să se întâmple ceva rău.
Am spus că va fi partea rea a visului. Nu am spus asta?
- Așa e. - Și iată-ne aici!
Valerie, Carlton e pe drum. Deschide ușa!
Putem scăpa.
E diferit aici, așa că nu știu.
Vine Carlton, Valerie.
- Am impresia că ăsta e Carlton. - O, nu.
Nu. O, nu, nu, nu!
- Carlton. Carlton. Te rog, te rog... - Stai! Stai!
Valerie, vezi ce se întâmplă? Cum de-i știi pe oamenii ăștia?
Iată-l! Coniacul, dnă Moran.
Nu, mulțumesc. Nu beau.
Nu cred că am încredere într-un om care nu bea,
mai ales într-un moment ca ăsta.
Unde mi-e ochiul, Harold?
- Aici. - Mersi.
Nu mă așteptam ca doi soldați decorați să fie lăsați inconștienți în casa mea.
Doar unu, dle.
Exact, dle Woodman. Tu ai fost prea rapid pentru Carlton.
Am fost.
Au început să-i vorbească lui Valerie și ea e bolnavă.
Și, te rog, fată dragă, nu mai plânge!
E firesc să plângă, Libby. Doar ce-a aflat că prietena ei a murit.
Nu i-o puteam ascunde la infinit.
Nu sunt atât de bolnavă, încât să nu pot vorbi cu lumea.
Mă lași aici cu invalida asta când știi foarte bine că sunt de părere...
- ...că ar trebui internată. - Libby.
- E pentru binele ei. Eu nu pot... - Dacă mai spui asta...
- Va fi un loc mai bun pentru tine. - ...te bag în spital.
- Te trimit la un proces de vrăjitoare. - Dnelor, vă rog. Terminați!
Îmi pare rău. Îmi pare rău că a trebuit să ridic vocea.
Vorbea cu ei de parcă îi știe. Asta m-a înspăimântat.
Vă cunoașteți?
- Da. - Nu.
- Da. - Chiar ne știm.
Europa.
Din Amsterdam.
Din spital.
Au spus că sunt de la organizații de caritate episcopale.
E vreun adevăr în asta?
- Absolut. - Parțial.
Parțial?
Hei, urmează gala.
În mare, un eveniment pentru veterani. Dar s-ar putea să fie și episcopali.
Și Bill Meekins era purtătorul nostru de cuvânt.
Dar ne regăsim într-o situație cumplită,
suntem acuzați că am omorât-o pe Liz Meekins, ceea ce e complet fals.
Liz a pomenit de numele „Voze” și ne-am gândit că ai ști cine o urmărea
și ne-ai ajuta să ne spălăm numele.
Suntem veterani. Suntem respectabili.
Nu am fi implicați în asta...
...decât ca să ajutăm.
Bill Meekins a fost o bomboană de om.
N-avea nimic rău în el.
Atunci de ce a trebuit s-o ajut eu?
De ce am încurajat-o să caute printre cunoscuți și să-i angajeze pe ei?
Am ajutat-o, draga mea.
I-am spus să vină la mine înainte să devină rău.
Acum uite ce s-a întâmplat.
Da. Uite ce ai făcut, Valerie. Îmi pare rău, e păcat...
- Dar nu trebuia să te implici. - Nu e vina ei.
- Tom.
- Cum nu e vina ei? - Nu e...
- Unele lucruri sunt din vina ei. - Tom. Tom.
O, Tom...
E bolnavă.
Putem afla cine l-a omorât pe Bill Meekins.
Sunt probabil aceiași oameni care au omorât-o pe fiica lui.
Cercetăm acum.
Și informația asta ne va spăla numele.
Autopsia a arătat că a fost otrăvit
de prea multe medicamente cât a fost în Europa.
Știi cu cine călătorea, cine l-a trimis?
Pot să te ajut să afli, dar nu mă pot implica personal.
Ești un laș, Tom.
Să nu îndrăznești să-l faci laș!
Știi că așa îl făceau copiii din pregătitoare.
E o cruzime, Valerie, și știi asta.
Vor să mă implic în multe comitete, cluburi.
Știți ce fac eu în schimb?
Urmăresc păsări.
Asta fac.
Trebuie să fie bine, ieși la aer.
Urmărești păsări. E ridicol.
Nu e mai ridicol decât tine, cu filmele tale, lamele, ceștile de ceai,
lucrurile oribile pe care le faci. Sincer, Valerie, sunt tâmpite.
Scuzați-mă!
Ai spus că ne-ai putea ajuta să aflăm
cine călătorea cu el în Europa. Cine ar ști?
Gil Dillenbeck ar ști. Îl știți?
Toată țara îl știe.
E cel mai decorat pușcaș marin din istoria americană.
- Da. - Da, este.
Dillenbeck era prieten cu Meekins. Erau amândoi generali.
Eu nu m-am implicat în armată. Am condus compania de textile a familiei.
Dillenbeck vă poate spune cine călătorea cu Meekins.
N-aș avea încredere în nimeni altcineva. Și eu nu am acces la astfel de informații.
- Bine. L-am întâlnit de două ori. - Da.
Am făcut o poză cu el în Belgia și alta, la Marșul Armatei pentru Beneficii...
- ...din vara lui '32. - Da.
- Încă avem pozele, dle Voze. - Da.
E foarte selectiv cu cine vorbește.
Dacă l-ați întâlnit și sunteți soldați pe care-i respectă,
șansele voastre sunt mult mai mari decât ale mele.
Da, n-are încredere în oameni cu situație.
Dacă-l întâlniți, să ne spuneți, vă rog. Mi-ar plăcea să-i strâng mâna.
Libby l-a văzut pe Dillenbeck într-o bobină de știri și i-a picat cu tronc.
- Nu fi ridicolă, Valerie! - Ai vorbit despre știrile alea.
E un om foarte impresionant.
- Și îmi place bobina aia. - Da, este.
- N-o pune, Tom! - Ar trebui s-o vedem înainte să plece.
Valerie...
Gil Dillenbeck e poate singura speranță ca prietenii tăi să iasă din necazul ăsta.
Ați vrea să vedeți bobina de știri?
O, ce bine!
ARMATA VETERANILOR Beneficiile de război încă neplătite.
Veteranii care au mărșăluit vara trecută pentru beneficii
rămân sub conducerea generalului Gil Dillenbeck.
Beneficiile veteranilor sunt încă neplătite,
deși curajosul general rămâne purtătorul lor de cuvânt.
Generalul-maior Dillenbeck le vorbește veteranilor.
Uitați, mă înfurie atât de tare!
Foarte multă lume vorbește despre voi ca de vagabonzi.
„Vagabonzi! Sunteți vagabonzi!”
Cine sunt oamenii ăștia care îndrăznesc să vă spună așa?
Sunteți soldați.
V-ați sacrificat viața, membrele.
Ați suferit pentru țara voastră.
Guvernul i-a alungat din capitala națiunii.
Veteranii n-au primit niciun beneficiu.
Cine naiba a sângerat pentru țara asta,
pentru legea asta și Constituția asta,
dacă nu voi?
Tom, a stricat bobina de știri.
Îmi pare tare rău, draga mea. O să o înlocuiesc.
Bobina prețioasă a lui Libby.
Eram acolo. Am făcut poze cu generalul.
Ce bărbat frumos! Ce bărbat puternic!
Ei, ăsta da caracter la un bărbat!
Și Tom are un caracter excelent și, da,
preferă să urmărească păsările decât politica, dar e semnificativ.
Ai spus că o să te întorci.
De ce? Ca să mă părăsești?
N-am știut dacă am fost doar o aventură sau dacă te-ai gândit la mine, Valerie.
Nu m-am mai gândit la nimeni altcineva. Nu chiar.
Și tu?
Nu. Nu chiar.
Chiar?
Da.
Și cum adică ți-a fost jenă?
Jenată să mă contactezi în toți anii ăștia?
Să mă vezi așa. Nu asta eram în Amsterdam.
Și pentru ce? Nu putem fi împreună în țara asta.
Vezi grădina aia?
Îmi petrec cel puțin o oră acolo în fiecare zi.
Asta e grozav.
Să văd un botgros cu pieptul roz,
un cintezoi cu ochi negri...
Îmi amintește de pământul verde al lui Dumnezeu.
Da, eu nu știu păsările astea.
E un om din Anglia,
care a încălcat toate regulile sacre ale studiului păsărilor,
intrând în cuiburile a 24 de păsări pe cale de dispariție,
ca să ia 24 de ouă.
Toate, pentru glorificarea egoistă a unui om,
ca să-și introducă numele într-o carte de păsări pentru o descoperire măruntă.
Iar ăsta e genul de persoană, cred, care e posibil
să-i fi făcut ceva îngrozitor lui Bill Meekins și fiicei lui.
Încerc să te urmăresc, dle. Spui că omul ăla, cu păsările,
Anglia, cuibul și cartea,
el l-a omorât pe Bill Meekins?
Încerc să subliniez o idee. Da?
Genul ăsta de om.
Bine. Tot nu sunt sigur. Ce vrei să spui?
Dr Berendsen, pari o persoană bună,
cu doctoriile și veteranii.
N-ar trebui să fii împiedicat, ci ajutat.
- Dar eu sunt doar un om. - Dle...
Nu am făcut nimic și poliția trebuie să știe asta.
Poate Dillenbeck.
- Mâine? - Mâine?
Poți să te întorci mâine? Casa va fi goală.
Vor fi în cealaltă casă pentru un discurs despre cultură al lui Libby. Te rog.
Șșt!
Cum adică „șșt”? Ce faceți?
Am discutat despre infracțiunile din societatea pentru păsări din Anglia.
Fratele tău e un pic țicnit.
Burt, nu știu ce se întâmplă, dar merge dincolo de Meekins și fiica lui.
Și nici nu am încredere în medicamentele mele acum.
Trebuie doar să ajungem la Dillenbeck. Atât.
Perfect! Luați-mă cu voi!
- Valerie. - Pot să vin. Pot s-ajut.
- Poate. Așa e. - Burt.
Noi trei eram de nedespărțit.
Am făcut lucruri, am rezolvat lucruri și mai mult, am trăit.
- Harold? - Trebuie să ies de aici.
- Te rog! - Are dreptate.
- Burt. Ne-ar putea ajuta. - Pot ajuta.
Valerie?
Ce faci? E timpul să-i conduci pe prietenii tăi.
Vine dr Malin.
Mersi că ați venit. Îmi pare rău de probleme.
Mulțumesc. Asta a fost de mare ajutor.
Abia aștept asta.
Spune-i la revedere lui Carlton.
Mulțumesc. Vorbim curând!
Valerie?
Dr Malin va veni cu remediul pe care l-ai cerut, mai știi?
Tu ești dr Malin?
Da. Da, eu sunt.
Și eu sunt doctor. Dacă nu te superi...
După părerea ta profesională, care e starea ei?
Tulburare nervoasă ereditară.
Îi afectează tensiunea, echilibrul, nervii și mișcările.
Nu, nu avea asta înainte, doctore.
Avansează odată cu vârsta.
- Mulțumesc. - Mulțumesc, doctore.
Dumnezeule!
Nu pot să cred că am văzut-o pe Valerie!
- Mâine, la prima oră... - Arată grozav.
- La prima oră... - Păcat că are boala aia.
...mergem acasă la Dillenbeck și sperăm să intrăm.
Dillenbeck a refuzat, Burt.
A refuzat? Cum adică? Ai vorbit cu el?
Am vorbit cu soția lui. A refuzat. Primesc prea mulți vizitatori.
Trebuie să mai încercăm.
Ai trimis fotografiile de când l-am întâlnit?
Nu, pentru că trebuie să duci tu pozele.
Bine. Unde e Harold? Trebuia să mă ducă la Dillenbeck.
- Trebuia să fie aici de ceva ore. - Nu știu.
Dar poliția e aici și vrea să vorbească cu tine.
Bine. Toate deodată.
Și mai așteaptă și Irma St. Clair.
Doamne! Bine.
Alune.
Nu acum. Nu acum.
- Chiar e sigur, Valerie? - Haide! Da. E în regulă.
Sunt în cealaltă casă. O să fie acolo toată ziua.
Ții minte asta?
Arăți perfect.
Ăsta ești tu.
Asta ești tu.
- Amsterdam. - Spune: „Amsterdam”.
Amsterdam.
- Pastila asta trebuie să fie mai bună. - Desigur.
Morty, e pentru durere și nervi.
Detectiv Getweiler, vrei medicamentul.
- Lasă-mă să fac eu asta pentru tine. - Șoldul ăsta mă omoară.
Nu, nu, nu. Haide! Dă-mi-o mie!
Mă omoară șoldul ăsta.
Uite așa...
- Ce dureros! - Te rog, te rog...
Lasă-mă pe mine data viitoare. Pentru ce sunt prietenii?
Nu cred că va fi data viitoare. Ascultă-mă!
Va trebui să-ți închidem biroul.
Lem, să-mi închizi biroul?
Da, să-ți închidem biroul.
Ne trebuie probe.
Detectiv Hiltz, uite, tu nu înțelegi.
Eu și Lem. Asta și asta.
- Spune-i, Lem! - Exact, avem metal în sânge.
În creier. Imaginează-ți!
Tu ai platfus.
N-ai putut lupta. Înțelegem.
- Rămâneți suspecții principali. - De ce?
De ce? Știi că nu am făcut asta.
Nu, toată lumea spune că da.
Toată lumea? Toată... A fost un bărbat.
- Da. - El a făcut-o.
Căpitanul meu trebuie să știe de ce ai făcut...
autopsia pe tată pe ascuns.
N-a fost pe ascuns.
Liz Meekins a autorizat-o. Complet legal.
Harold poate verifica.
Hai să vedem rezultatele autopsiei.
Da, stai să aduc autopsia...
- ...de la Irma St. Clair de acolo. - Scuză-mă, doctore.
În străinătate, înțeleg că au medicamente pentru putere.
Ai ceva pentru putere?
- Ce? - Putere? Putere.
- Pot să aduc raportul de autopsie...? - Da, dar...
- ...de la Irma St. Clair... - Hiltz, stai!
...una dintre cele mai bune asistente de autopsie din oraș?
Da, mulțumesc.
Optimism.
Înțeleg că am avut amândoi o perioadă foarte neobișnuită
de când ne-am văzut ultima oară.
Ce s-a întâmplat? De ce ai haina pe umeri?
Asta voiam să-ți spun.
Îndosariam rezultatele de la autopsie când un bărbat cu fața roșie...
- ...cu o mutră furioasă... - O, Doamne!
- ...și alt bărbat... - Ce s-a întâmplat?
M-au aruncat la pământ, mi-au rupt încheietura
și au luat rezultatele de la autopsie, au luat tot.
- Dar nu e... - Nu e făcută bine.
- Știu. - E strâmb.
Trebuie pus la loc, altfel o să fie foarte rău.
- Pot eu? Hai să-ți iau haina. - Bine. Să stau jos. Mulțumesc.
Ești bine?
Nu, asta nu e bine făcută.
Asta e. Așteaptă! Încă două.
Odată mi-ai spus că-ți plăcea melodia spaniolă...
- Ce? - ...sau era clasică?
Clasică...
Asta e. Asta e.
Bravo! E în regulă.
E în regulă. Bine.
- Ești bine? - Da.
Asta e tot. Trebuie o fașă.
- Ca să îl sprijini. - Da.
Îmi pare tare rău că ai fost implicată în asta.
Sunt asistentă de autopsie. Sunt implicată în tot felul de lucruri.
De altfel, m-a adus mai aproape de tine și...
Ne așteaptă.
Lasă-i să aștepte.
De ce pune muzică?
Îi place muzica. Nu știu de ce o pune acum.
Ție îți place muzica asta?
Mie? Nu știu.
Beatrice.
Ce faci aici?
Cine e femeia asta?
Ea e Irma. Lucrăm împreună.
- E asistentă de autopsie. - Nu-mi spune asta!
Hai acasă!
O să-mi sfidez familia ca să fim împreună.
E adevărat?
De ce ești aici tocmai acum? Tu nu vii niciodată aici.
Shirley e de partea mea și mă sună și îmi spune să-mi protejez soțul.
Tata îți controlează licența medicală. Știi asta.
Poți să-i pui pe părinții tăi să-și pună numele în comitet
pentru gala veteranilor, ca să avem respect și demnitate
și poți să le spui alor tăi că Tom Voze s-ar putea să se implice?
Păi, da. Dar cum o să-l aduci? N-o să poți.
L-am întâlnit deja.
Eu v-am prezentat.
Nu ne-ai prezentat. Ne-ai spus de el.
După aceea, eu și Harold l-am întâlnit.
Îmi pare rău, Burt.
Ar trebui să te gândești cine ești
și ce vrei să fii.
Shirley. Nu ești de ajutor.
- Avem nevoie de o fașă! - Unde sunt rezultatele de la autopsie?
A fost atacată, Lem, foarte posibil de același bărbat...
- ...care a împins-o pe Liz Meekins. - Am fașa.
- Pot să-l descriu. Era... - Adică sunt furate?
Da, au fost furate.
Și rezultatele?
Vi le pot spune eu. Mi le amintesc.
Am găsit mercur, luminol și somnifen în stomacul lui,
și în cantități mari.
Cred că i s-au dat în ultima săptămână de viață.
Săptămâna trecută, ceea ce înseamnă că probabil pe vas.
Deci nu avem nimic să-i dăm căpitanului, nu?
Doar ce ți-a dat dovezile.
Pot să vă dau o declarație scrisă. Le fac tot timpul.
- Sunt asigurată de primărie. - Ce zici de asta? Nu?
- Adică, facem... - Și certificată.
Da. Vă facem treaba voastră.
Și fiica moartă? Aruncă-l în închisoare!
- Lasă-mă pe mine! - Lem, Lem, Lem...
- Ce e setul ăsta de ceai degenerat? - Te rog, nu-l atinge!
- Aia e artă. - Trebuie să scapi de el. E obscen.
- E artă. - Nu, nu e.
Arta e frumoasă, încântătoare, evocă gânduri.
Asta și este.
- Asta este? - Da.
De ce ai lua un serviciu de ceai minunat
și l-ai transforma într-un instrument de violență?
- Asta e o întrebare bună. - Nu are sens.
Poate, Lem, întrebarea secolului.
- Nu te gândi prea mult, Lem. - Burt.
Lem, unde e camaraderia?
Am fost în Argonne. Hai să trăim!
Pastilă nouă. Amintește-ți de asta.
- Îmi ești dator. - Bine.
Dar și tu îmi ești dator.
Dă-mi contractul lui Harold cu Liz Meekins.
Ți-l dau.
Adevărul e posibil.
Și cred că dragostea, poate...
...e chiar posibilă.
Și pastila asta funcționează.
Adevăr, dragoste, ce?
Harold are mașina. Eu am doar un ochi.
- Nu mă lasă să conduc. - O să-i găsim.
E în regulă.
Dumnezeule!
Sună grozav! Larry.
- Nu s-a anulat, nu? - Nu s-a anulat, da?
- Sigur nu. - Mulțumim.
Reuniunea e minunată și voi o să cântați.
O să cântăm pe scenă!
- Să ai grijă! - Și tu.
Milton!
Harold trebuia să fie în biroul meu acum câteva ore.
Ești bine? Nu arăți bine.
Lucrurile s-au complicat și mai mult, nu?
Știi, bunicul meu l-a împușcat pe unu' în față.
Și a fost și el împușcat în față. Ocazii diferite. Nu același tip.
Și totul s-a rezolvat.
- Bine. - Hai să mergem!
Dr Burt! Burt, am un nerv lovit.
Nu, nu știu ce să fac cu ăla încă.
Putem veni imediat. Bine.
Unde ai fost? Am murit de îngrijorare.
Am făcut o plimbare și am aflat multe lucruri.
Nu trebuia să te duci la plimbare
când trebuia să ne întâlnim cu Gil Dillenbeck.
Și poliția așteaptă actele pe care le-ai promis.
Te-a plesnit cineva, Burt? Ai o pată roșie pe față.
Am căzut, am fost plesnit, am fost... Carlton mi-a dat un pumn.
Da, eram acolo.
Și noi am fost brutalizați.
- Am fost într-o situație nasoală. - Te rog, nu acum. În mașină.
Milton, du astea detectivului Getweiler. Bine?
Ăsta e contractul de angajare cu Liz Meekins.
V-am spus că am prezis necazuri mari de la un alb într-o ladă?
La care s-au adăugat cele cu o femeie albă...
...sub o mașină.
Ideea, Milton?
Știi, aș prefera să fiu judecat că am omorât 5 bărbați albi
decât o femeie albă.
Pentru că asta poate duce la un negru sau mai mulți, morți într-o ladă.
Te rog, hai să mergem!
Ar fi trebuit să mergem la Dillenbeck cu ore în urmă.
E singura noastră speranță de a ieși din situația asta cu poliția.
De ce oprim aici?
Ăsta nu e comitatul Bucks. Nici măcar n-am ieșit din oraș.
Facem o oprire scurtă la Waldorf.
- Dillenbeck e la Waldorf? - Nu suntem aici să-l vedem pe Dillenbeck.
Despre ce vorbești? Ce facem aici? Harold, Valerie!
Incredibil!
Bun-venit la Waldorf Astoria, dle.
- Cât o să...? - Nu stăm la Waldorf.
Un lucru trebuia să facem azi, Harold.
Un lucru. Să încercăm să vorbim cu Gil Dillenbeck.
- Și poate să avem un eveniment cu... - Asta e ceva...
- ...demnitate și... - ...legat de trecutul meu.
Și liniștea mea mentală a fost deranjată, Burt.
Dillenbeck nu ne poate ajuta până nu aflăm ce se întâmplă.
- Ce se întâmplă? - Nu știu, dar o să aflăm.
- Dă-mi cheile! - Nici pomeneală.
- Dă-mi cheile! - Nu conduci. Nu poți, nebun chior.
Harold, nu e o chestie deșteaptă.
Măcar spune-mi cu cine ne vedem aici.
Paul Canterbury.
Paul Canterbury?
- Da. - Tipul cu ochiul de sticlă?
Din Amsterdam. Binefăcătorul?
Încă vorbește cu ei, Burt.
- Bună, Paul! - O, Valerie, ce mai faci?
Iată-te! Harold.
Paul Canterbury.
Berendsen, ce mai faci?
Poftim! Ochi verzi-căprui.
O cutie cu șase.
Ești foarte amabil. Mulțumesc.
E ora ceaiului.
Numai mie îmi place vinul roșu?
Îmi place să-l am într-o mână și ceai în cealaltă.
Suntem într-o încurcătură, Paul. Mulțumesc că ai venit să ne vedem.
Valerie, suntem pregătiți
să facem orice trebuie ca gentilomii.
Bădăranule!
Șarlatanule! Îmi faci silă!
Istoria îmi va da dreptate.
Pe naiba!
Scuze tuturor!
E în regulă. Fac eu cinste.
Bună! Pe aici, vă rog.
Niciodată.
Vă amintiți de Henry Norcross? E americanul...
Angajatul federal despre care nu-i nevoie să vorbească, dar nu cred că ar fi aici.
Ce legătură au toate astea
cu „afacere cu sticlă” din Anglia
și finanțarea în Washington?
Păi, se suprapun. Multe se suprapun, Berendsen.
Și toată lumea se suprapune în cel mai...
...înșelător mod, dacă dai atenție.
Și bună, Burt, Harold, Valerie!
- Bună, Henry! - Arăți bine, Henry!
Și eu mă bucur să vă văd acum că ne reunim din nou
de partea bună a istoriei.
Paul, înțeleg că ți s-a aruncat o băutură în față în salonul de ceai.
Da. O treabă mai veche din Anglia, Henry.
Nu, o băutură în fața ta e și în fața mea.
Spune-mi, te rog! După aia trecem la treburile noi.
Era cineva de la Societatea Ornitologică din Marea Britanie.
- Unul dintre nenorociții ăia? - Da.
Ce e?
Mi s-a spus o poveste despre o faptă rea
din societatea pentru păsări din Anglia.
Și încep să mă întreb dacă povestea aia e despre tine.
Descoperirea noastră nu a fost trivială.
Da, am dovedit că cucului îi lipsește capacitatea, bunul-simț,
caracterul de a-și face propriul cuib.
Cum e asta semnificativ
sau interesant pentru cineva sau ceva?
Arată că cucul e o pasăre parazită.
Păcălește păsări mai bune care fac cuiburi.
Cucul distruge ouăle gazdei și apoi distruge și cuibul.
Berendsen, cucului nu-i pasă. Bine?
E o declarație semnificativă despre comportamentul distructiv al naturii...
- ...inclusiv al oamenilor. - Așa e.
Asta e foarte adevărat, mai ales după ce am văzut azi aici.
Burt, e povestea despre ce ni s-a întâmplat. Ascultă!
Am încercat să-ți spunem, Burt. Și cred că Paul și Henry ar trebui să audă și ei.
Dar am ajuns la o clinică foarte ciudată azi și am găsit asta.
Simbolurile astea erau peste tot.
Ai mai văzut asta?
Comitetul Celor Cinci.
M-am dus s-o văd pe Valerie cum aranjaserăm,
dar am observat că cineva ne urmărea.
De după draperii.
Ăla e bărbatul care a împins-o pe Liz Meekins.
Și trebuie să se fi plictisit să aștepte, pentru că a luat-o din loc
și am decis să-l urmărim, și ne-a condus la comitatul Rockland.
La o clădire de cărămidă nemarcată.
Au presupus că suntem pacienți pentru o operație.
Pentru sterilizare.
- O clinică de sterilizare forțată. - Apoi l-am văzut pe bărbat.
Un bărbat cu fața roșie, cel care a împins-o pe Liz Meekins.
S-a uitat la mine și a spus...
Ăsta e momentul să pui capăt inferiorității.
O să faci operația.
Nu mișca!
La naiba!
Cineva să-l cheme pe căpitan!
- Haide! - Opriți-i!
- Ajutor! - Chemați-l pe căpitan!
SOCIETATEA MARII NAȚIUNI
Când arma lui Valerie s-a declanșat, a lovit un pahar și am fugit.
- Ne-am întors în oraș. - Dumnezeule!
Mă bucur că sunteți bine.
Dar, dacă n-ați luat identitatea bărbatului cu față roșie,
atunci nu e de ajutor deloc.
Despre ce vorbești, Burt? Are legătură cu totul.
Azi, ce s-a întâmplat are...
- Cum? - Începe cu mine.
Le-am spus unor prieteni din Longview, Texas,
să nu viziteze o clinică oribilă, cam ca cea văzută de noi de azi.
O mulțime de albi m-au urmărit, m-au hărțuit, au încercat să mă omoare.
N-au reușit. N-au reușit deloc.
Am plecat din Longview și n-am mai privit în urmă.
Nu e vorba doar de Texas, nici de Rockland.
E o organizație care dorește să facă asta în toată lumea.
Ce înseamnă?
Există o clică în țara asta legată de alta din Germania,
care sprijină aceste clinici...
...care vor să conducă lumea.
Să conducă lumea?
Exact.
Cine e în clică?
Poate cine...
...e întrebarea greșită, în loc de „de ce”.
Mergeți la Dillenbeck!
Întrebați-l de ce prietenul lui, generalul Meekins, a fost omorât.
Dillenbeck a dus cu vorba clica asta,
ca să afle cine sunt, ce plănuiesc.
Comitetul Celor Cinci.
Organizația numită Der Fünf.
Comitetul Celor Cinci. Încearcă să afle cine sunt.
Comitetul Celor Cinci.
- Da. - Da.
Cred că ar fi minunat dacă Dillenbeck ar lua cuvântul la reuniunea ta.
Se pare că evenimentul tău devine important, Berendsen.
Dacă-l convingi pe Dillenbeck să ia cuvântul,
poate ar atrage mai mulți membri influenți din clică.
Da, ucigașul de pe stradă sau mai sus-pușii care plătesc pentru tot.
Stați, stați, stați!
Nu, nu vreau ca evenimentul nostru,
al meu și al lui Harold,
să fie folosit așa de nimeni.
Folosit? Nu.
Gândește-te că protejezi ce iubești.
Bine?
Ți-am spus în Amsterdam că vom veni și iată-ne aici.
Și iată-vă aici!
Am terminat aici?
Sau să mai vorbim despre păsări?
Știi, multă lume presupune că e vorba
de liniște sau comuniunea cu natura.
Dar mie mi se pare fascinant,
pentru că te silește să decizi
la ce te uiți.
Îmi șlefuiesc arta discernământului.
Și vreau să ai încredere
că ăsta e momentul de a interveni.
Dacă-l convingem pe Gil Dillenbeck să ia cuvântul la eveniment,
el va fi magnetul care va scoate toate cuiele din lemn
și va dărâma casa asta de înșelăciune din temelii!
Deci, ce zici, Burt? Te rog.
Te rog, încearcă, Burt!
Nu-mi place să spun că v-am spus, dar povestea asta
pare mai amplă decât ne-am imaginat.
Da.
Dacă gala e folosită de Paul...
- Ești bine? - Ești bine?
Bine. Vine și trece. Sunt bine.
Da?
Te simți bine și brusc
amețești...
Vine și trece.
Întâi, mi-au spus că am epilepsie.
N-am avut niciodată o criză, dar mi-au spus că e epilepsie
și crizele se vor declanșa la un moment dat.
Dar asta s-ar putea evita dacă aș lua medicamente.
Așa că am luat.
Și-apoi, am început să am alte simptome
și au spus: „E ereditar. E ceva din partea mamei.”
Și mi-au dat alte medicamente și le-am luat.
Iar acum au trecut ani de zile
și abia mai ies din casă
și mă simt ca o pacientă, și nu pot să trăiesc,
și încep să mă îndoiesc de tot.
- Ești bine? - Nu, nu mă atinge! Nu mă ține!
Sunt bine. Pot să fac asta și am nevoie...
Am nevoie de un minut să mă odihnesc, doar...
- Doamne! Ești bine? - Fir-ar!
- Valerie. - O, da.
Sunt bine.
Uitați, urc pe scări. Pot să urc fără să amețesc.
Fără amețeli. Sunt bine. Pot să fug.
- O, vai... Valerie! - Valerie!
- Luați bețiva aia și plecați! - Îl știm pe general.
- Avem poze. - Sunt bine!
Poftim, nu vreau pozele.
- Plecați, acum! - Sunt doctor.
- Plecați acum! - Și veteran.
O să ai nevoie de un doctor când termin cu tine.
- Respiră! - Acum, sau chem poliția.
Doar câteva minute din timpul soțului dv.
- Trebuie să lupt cu simptomele. - S-a dus...
- Nu mă deprimă. - ...șansa de a ne spăla numele!
Trebuie să schimbi și medicamentele, și doctorul.
Fir-ar să fie! Eram bine.
Poate e timpul să plec oricum.
Cum adică să pleci?
Chiar dacă rezolvăm cazul, dintre noi trei, eu ajung la închisoare.
- Sistemul e măsluit. - Harold...
Ți-am spus de la început că slujba asta nu e o idee bună.
Și Milton ți-a spus asta, dar...
...ea a trebuit să ne angajeze.
O, „ea”? „Ea a trebuit să...”?
Tot „ea” v-a scos din închisoare, ceea ce păreți să uitați.
Nu-mi puteți întoarce spatele acum.
Ai rupt pactul, ai uitat?
Eu am rupt pactul? Când?
Ți-am spus să nu pleci, Burt.
Măcar ați găsit dragostea, chiar dacă n-o puteți avea.
Eu n-am avut norocul nici să știu ce naiba e.
Iar asta e o nenorocire pe care nu i-o doresc nimănui.
Aș vrea să n-o fi găsit.
Pentru că doare prea mult.
Stați!
Generalul vrea să vă întâlnească.
Nu stricați asta!
- Stați drept! - Haideți!
Ajutați-mă să merg.
- Îmi pare rău de neînțelegere. - Nu-i nimic.
Primim atâția oaspeți neinvitați aici.
- Sigur. - Oameni pe care nu vrem să-i vedem.
- Îmi pare rău. - Mulțumim.
Nu sunt beată.
Ce e cu tine, tânăro? Ești bine?
Puțină amețeală și alte câteva... Am renunțat...
- ...la niște medicamente. - Și eu am avut amețeli.
Lumea se învârte întruna. V-aș oferi ceva de băut.
- Dar nu ținem alcool în casă. - Nu e nevoie.
Vă puteți lăsa pălăria și hainele aici.
- Urcați pe aici. - O luăm înaintea altui musafir?
Dl Maguire vine lunar să discute ceva
la care soțul meu nu primește un răspuns clar.
Nu, dle Maguire?
Ce știu eu?
Eu încerc să fac ciorbă de pește,
pentru că generalul a mâncat odată în Franța.
Generale, vizitatorii sunt aici.
Îi spuneți soțului „general”?
Numai în timpul săptămânii.
Cum îi spuneți în weekend?
Asta e o întrebare foarte personală.
- Nu știi să te porți? - Poate ne dă afară.
- N-am fost rău-intenționat. - Ai emoții?
Face mișto de toată lumea, de-asta o iubesc.
Ce onoare, dle!
Pozele v-au făcut să vă răzgândiți?
Cum pot ști că ăștia din poză sunteți voi?
Da, dle.
Eu sunt doctorul. Ea e asistenta. El e avocatul.
Ne-am întâlnit în Belgia,
unde, dacă vă amintiți, ne-am văzut prima oară.
Și ne-am mai văzut la Washington vara trecută, la marșul veteranilor.
Vă spun un lucru pe care mi-l amintesc clar.
Ați făcut ceva ce...
Ați cântat un cântec, cred.
- Care, dle? - Asta trebuie să vă amintiți voi.
Eu am întâlnit mii de oameni. Voi m-ați întâlnit de două ori.
Voi ar trebui să vă amintiți cântecul.
Aș vrea să-l cântați acum și voi ști că sunteți voi.
- Cântă un cântec! - Ai văzut vreodată un vis.
- Mergând în somn? - În somn?
Ei bine, eu am văzut.
- Da... - Ai auzit vreodată un vis...
- Vorbind? - Exact.
Eu am auzit.
Nu, nu e ăsta.
Era în franceză?
O să știu când îl aud.
Da. Ăsta era.
Exact.
L-am inventat. Nu are nicio noimă.
E un cântec fără noimă.
Dar ne face să ne simțim bine.
- Și tu ești doctorul. - Exact, dle.
Și tu ai evacuat 4.000 de oameni într-o zi.
Ești foarte faimos.
Alt doctor.
Ăla e tipul social din San Francisco.
Povestea vieții mele.
Nu tu?
Dar și eu cu Burt am evacuat câteva mii de oameni într-o zi, dle.
Și tu, dle, ai înjunghiat 30 de nemți cu cuțitul
și ți-au spus „Moartea Neagră”?
Nu, dle, ăla a fost Henry Johnson, dar eu am omorât 12
înainte să-mi facă asta.
Și eu am salvat multe vieți.
- Da? - Da.
Asta e ceva cu care să te mândrești.
E rușinos că v-au pus să purtați uniformele franțuzești.
- Ar trebui să porți uniforma țării tale. - Dumnezeu să vă audă, dle. Mulțumesc.
Deci, generale...
Bill Meekins.
Bill Meekins mi-era prieten
și e o tragedie ce i s-a întâmplat lui și fiicei sale.
Și e rușinos că nimănui nu-i pasă.
- Nouă ne pasă. - Într-adevăr.
Răposata Elizabeth Meekins ne-a angajat, de fapt.
V-a angajat? De ce?
Nu credea că tatăl ei a murit din cauze naturale.
La întoarcerea din Europa.
Ultima dată când am vorbit cu prietenul meu m-a sunat din Roma.
M-a sunat de la hotel.
Mi-a spus ceva monstruos ce văzuse.
L-a tulburat mult.
De-asta a fost Bill ucis.
Ați văzut bărbatul de jos când ați intrat?
La câteva săptămâni,
vine și aduce... Ați văzut o geantă?
O geantă de bani pe care mi-i oferă.
Bani pentru ce?
Să țin un discurs.
Nu-mi spune cine e în spate. Îl întreb.
Și spun: „De la cine sunt?” Și el nu-mi răspunde.
- Vă plătesc să fiți vocea lor. - Exact.
Și știu că veteranii vă vor urma.
Comitetul Celor Cinci.
Cineva încearcă să facă ceva întunecat și înșelător.
Veniți încoace!
- Întreabă-l dacă va lua cuvântul la gală. - Adu vorba. Cum a făcut Henry.
Dle, dacă oamenii ăștia se întâlnesc cu dv
și vreți să aflați cine e în spate,
de ce nu mergeți mai departe
să-i conduceți la gala reuniunii noastre?
S-ar putea arăta într-un mod sau altul.
Maguire, poți să-mi spui de ce vii în fiecare lună?
Păi, generale, nu pot vorbi despre asta de față cu alți oameni.
De ce nu? Spui că nu e nimic de ascuns.
Și e pentru o cauză bună.
Da, dle, dar nu toată lumea înțelege.
Ce nu înțeleg e pe cine sau ce reprezinți.
Poți să-mi spui?
Nu am voie să spun pe cine reprezint, dle.
Dar sunt oameni foarte importanți și au o organizație foarte importantă
care va schimba totul în mai bine.
Scopul, după cum v-am spus, dle,
e să conducă națiunea cum trebuie în această perioadă de criză economică.
E un olog la Casa Albă.
Roosevelt e slab. Am vrea să vorbiți dv
în numele veteranilor și a noii conduceri.
Pentru asta există alegeri, Maguire. Nu crezi în Constituție?
Ba sigur că da, dar noi credem că e nevoie de acțiune urgentă acum.
Din partea unui general pensionat înainte de alegeri?
Vrei să fiu un dictator?
Asta vor sponsorii tăi?
Un dictator? Nu, nu e nevoie să fie spus așa.
Bine, cancelar? E mai bine așa?
Tot încalcă Constituția.
Au făcut asta cu veteranii în Germania și Italia.
Cu succes.
18.000, dle, de la Comitetul Celor Cinci.
- Comitetul pentru un Ban Bun. - De la cine?
Comitetul Celor Cinci?
Comitetul pentru un Ban Bun.
Națiunea are nevoie de conducerea dv.
Vedeți unde bat, dle?
Dle Maguire...
M-am răzgândit. Am decis să țin discursul.
Asta e foarte palpitant.
O să aleg evenimentul. Sunt mai în largul meu...
...să vorbesc cu veteranii pe care îi știa Bill Meekins,
din regimentul creat de el. O să vorbesc la reuniunea lor.
- Sigur, dar... - Pentru că vreau să văd...
...oamenii care au pus bani în geanta aia.
Și vreau să-i privesc în ochi și să le strâng mâna.
Deoarece suntem parteneri acum, pot să vă garantez
că o să-i întâlniți pe domnii distinși din Comitetul pentru un Ban Bun.
Vor fi acolo să vă întâlnească personal,
deși s-ar putea să fim nevoiți să fim într-o cameră privată.
- Bine. - Mulțumesc.
Asta e minunat. Ăsta e discursul.
- Dle Maguire, luați geanta! - Da, dle.
Deci tot nu vrei să-mi spui
cine sunt.
Așa e?
La eveniment, dle.
Oricine îmi oferă mai mulți bani
și-mi spune ce să spun și ce să nu spun în discursul meu,
cu siguranță i-a omorât pe Bill Meekins și pe fiica lui.
Și e în spatele a tot.
Și, așa, doi soldați și o asistentă
ne-am găsit în cârdășie
cu marele și decoratul general Dillenbeck.
Generale, chiar ar trebui să vorbiți cu Tom Voze, fratele lui Valerie.
Camera de producție 7, vă rog.
Camera de producție 7, e nevoie de un mecanic.
N-am văzut niciodată asta.
Poate e artă modernă.
Îmi vine să mă duc acolo să mă uit.
Aș vrea să încercăm din nou în Amsterdam.
Da?
Da.
Să sperăm că asta merge bine.
Dle Voze.
- Burt. - Pot să-ți spun Tom?
- Sigur. - Dnă Voze.
Dă-mi voie să i te prezint dlui general Dillenbeck.
Generale.
General Dillenbeck, e o plăcere să vă cunosc.
Cred că sunteți un om atât de onorabil și de puternic, și atât de...
Atât de...
Cu adevărat demn și minunat,
și chiar cred tot ce spuneți.
Libby.
Atât de...
...puternic.
E atât de exaltată!
Foarte. Chiar necuviincios.
Ați transmis vreodată live la radio?
Gala? Nu, niciodată.
Îți imaginezi?
Gândește-te la...
...prietenii tăi veterani din Cheboygan, Michigan, sau Carbondale, Illinois,
care stau acasă,
ascultă radio și-ți aud cântecele, Burt.
- Uau! - Și discursul dv, generale.
Discursul de la Maguire?
Nu. Nu, nu. Discursul dv.
Discursul pe care vreți dv să-l țineți.
Nu știu cine e Maguire.
Dar vreau să vorbiți din inimă, să-l răzbunați pe Bill Meekins.
Și pe toți acei...
- ...veterani fără voce, abandonați. - Da.
Deschideți drumul și merele putrede...
...orice i-au făcut lui Bill Meekins, se vor arăta.
O să țin discursul cum vreau eu. Vreau să spun adevărul.
Șmecheria era să lăsăm Comitetul Celor Cinci și pe Maguire să creadă
că generalul va ține discursul lor
pentru noua conducere de la Casa Albă. Imediat. Fără alegeri.
Ca să păcălească veteranii să-l susțină.
Și Tom, cum a promis,
ne-a scăpat de poliție
care acum, spre marea noastră surpriză, erau alături de noi,
uniți în planul de a-i pune capăt.
Și toți îl sprijineam pe general.
Se folosea pe el însuși ca momeală.
Veteranii din New York GALA REUNIUNII.
Bună seara, America!
Aici Wilkin Hartsdale, în transmisie directă
de la Gala Reuniunii Anuale a Veteranilor.
Paul, Henry. E aici pentru voi. Are întrebări.
Norcross, Canterbury.
N-am văzut niciodată
o poză atât de mare cu George Washington.
Hai să vă întreb, de partea cui sunteți?
De partea ta, desigur.
Același Dumnezeu, biserică diferită.
Aceeași doamnă, rochie diferită. Suntem de aceeași parte.
Fă-mi o favoare. Explică-mi cu mare grijă...
Urmează să fac ceva care m-ar putea costa viața.
Șmecheria este să așteptați până în ultima secundă
ca să expuneți cât mai mult din actul criminal pe care-l putem captura.
Pe socoteala mea?
- Nu, dle, nu pe socoteala dv. - Doamne, nu! Nu, nu, dle.
- Niciodată pe socoteala dv. - Nu, dle.
Sunt mulți oameni la care țin, în seara asta, aici.
Aveți încredere în puterea noastră de discernământ, generale.
Da, cucul e în cuib și o să fie prins în capcană.
Cucul?
Și, vă rog, lăsați-ne să avem gala.
Lăsați-ne să ne sărbătorim viața.
Prindeți-l pe ticălosul care l-a omorât pe Bill Meekins
și pe nenorociții care vor să ne fure guvernul.
Da?
Sper să meargă chestia asta.
Altfel, am pus-o.
Bun-venit la a 14-a gală anuală,
pentru regimentele 369, 42 și 33
din New York!
Seara continuă cu dr Berendsen, ofițerul medical...
- Arată promițător. - Foarte promițător, Henry.
Alune.
Dacă nu aveți banane, nu vă-ntristați.
Alunele într-o pungă vă cheamă.
Nu le irosiți Nu dau dureri.
Când vă treziți O să le gustați.
Alune.
E bun.
- E un pic sub ton. - Păi, fă-o tu!
Alune.
Da, bravo!
Mulțumesc, Wayne Katowski
și Victor Barnes!
Dumnezeule!
Da, Burt!
- Deci e detectivul Getweiler. - Da.
Harold. Și Dillenbeck e acolo.
Cum te cheamă?
Dr Berendsen crede
că muzica e o doctorie pentru fiecare dintre veteranii răniți.
Fred! Larry!
- Cum te cheamă? - Alfred, dle.
Ăia sunt Vandenheuvel?
- Peste un moment, muzica va continua. - Da.
Sunt dr Vandenheuvel și soția lui, iar aia de acolo e Beatrice.
Mai târziu, în program...
Suntem foarte mândri de tine.
Uau! Ce diferență...
...de pe o zi pe alta. Să-mi mut înapoi trusa de bărbierit?
- Simțul evreiesc al umorului... - Tată.
E timpul pentru consiliul medical să-ți reevalueze situația, fiule.
Pot face asta, bucuros.
Ai auzit asta?
E o seară perfectă. Se întâmplă, în sfârșit!
Ar însemna mult pentru noi dacă ne-ai prezenta generalului Dillenbeck.
Înseamnă mult pentru tine sau pentru familia ta?
Suntem foarte mândri de Bertram.
A dat o adevărată lovitură.
Foarte mândri.
L-ați întâlnit pe general?
Chiar e cel mai minunat bărbat. Sunt umedă toată.
- Chiar sunt. - Cu mine, nu e așa.
- Poate ar trebui să călătoresc mai mult. - O, Tom...
Vreau să vă spun ce veteran bun este și un medic minunat.
Și merită dragoste.
Mulțumesc, dle.
Bună, Burt!
- Bună! - Valerie.
Te rog, draga mea, poți să nu mai filmezi oameni?
Documentăm seara, Libby.
Ar putea fi un eveniment istoric.
Da, dar unii oameni țin la intimitatea lor.
- Nu vă supărați, nu, generale? - Nu, nu.
- Burt? - Ar trebui să mergem la băieții ăia.
- Bine? - Da. Da, ar trebui.
Valerie și filmele ei de amator.
E artă.
Beatrice, dansezi cu mine?
Dragul meu.
Ăla e Cornelius Vanderbilt.
- Mamă. - Da, draga mea.
Mamă, ăla e Cornelius Vanderbilt
și stă chiar lângă Alice Marble. S-ar putea să câștige US Openul.
Părinții mei trebuie să-i cunoască. Vor s-o cunoască pe Alice dintotdeauna.
Poți să aștepți două secunde și ne întoarcem?
Ai auzit ce a spus tata că te poți muta înapoi?
- Nu e palpitant? - Nu, mulțumesc.
Ce? Ce vrei să spui?
Nu, mulțumesc.
Ce înseamnă asta?
Am așteptat prea mult pentru lucrul greșit.
A devenit ceva foarte diferit
decât ar fi putut fi odată.
Cred că ți s-ar putea întâmpla lucruri cumplite.
Să spui cuiva așa ceva...
...mai ales celui iubit!
Mamă, uite-i pe Cornelius Vanderbilt și pe Alice Marble. Hai să-i cunoaștem!
E în regulă, Burt.
Da, încă ne ai pe noi.
Slavă Domnului! Rămân rapid fără oameni!
Niște oameni importanți
pe care cred că voiați să-i întâlniți.
- Nu? - Da, aș vrea să-i întâlnesc.
Berendsen, îi putem întâlni pe cei despre care am vorbit.
Valerie, arăți încântător când dansezi!
Poate ar trebui să stai aici cu prietenii tăi.
Uite-l pe Tom Voze, vorbește cu generalul.
O, da.
Mi-am petrecut toată viața evitându-i pe oamenii ăștia.
Sunt de aceeași părere, generale.
Ăștia poate sunt dintre cei mai buni, care merită o șansă.
Generale Dillenbeck...
El e dl Nevins de la Nevins Telecommunications.
Dl Belport, Belport Chemicals...
Dl Jeffers de la Jeffers Newschain.
Am vrut să-l am pe dl Tomlinson, inventator de mașini legendar,
dar nu a putut veni în seara asta. Are o operațiune fantastică în Munchen.
Gil. Pot să-ți spun Gil?
Nu. Poți să-mi spui „general”.
Preferă „general”.
Gil, înțeleg. Noi înțelegem.
Preferă să i se spună „general”.
Ce mai faci, Gil? Eu sunt Andrew Nevins. Poți să-mi spui Andy.
Eu o să-ți spun Andy. Tu să-mi spui „general”.
Sunt aici să lămuresc moartea prietenului meu, Bill Meekins.
Cine e?
Bill Meekins? Îl onorăm în seara asta.
A condus piața de schimb valutar.
Sigur, îmi pare foarte rău de ce s-a întâmplat.
- Era să uit. - O tragedie cu fiica.
Tragedie îngrozitoare.
Abia aștept să vorbesc cu tine în seara asta despre afaceri în străinătate.
Uzina noastră din Munchen ne aduce profituri fantastice,
datorită conducerii puternice.
Știu cum să facă lucrurile.
Hai să ținem un toast!
Da, bine. Suntem trei.
Tom, tu ai putea fi al patrulea, ca la golf.
Și, pentru noroc, ne trebuie un al cincilea. Generale?
Vrei să ni te alături, te rog?
Pentru general!
- Pentru general! - Pentru general!
Pentru general!
Apropo de a urmări Dumnezeul greșit acasă...
Ce e mai neamerican decât o dictatură construită de afaceri americane?
Există două proprietăți, generale, dacă ați vrea vreodată să le folosiți.
Dv sau familia.
Pioneer Point în Maryland, căminul companiei Belport Chemicals.
Un refugiu grozav pentru dv sau veterani.
Și încă unul în East Hampton. Dv și familiei poate v-ar plăcea.
O să mă gândesc, deși mie și soției ne place un loc de pe Jersey Shore.
Poate ai nevoie de mai multă imaginație, generale.
Așa am ajuns noi toți aici.
Nu-i luați în seamă, generale. Ei cred că dețin lumea.
E timpul să țineți discursul.
Abia așteptăm discursul tău!
Iar acum, o vedetă din regimentul 369, Auggie,
la pahare.
Ce e ăla?
E una dintre cele mai bune inovații din Zurich.
Elimină orice durere, orice emoție.
Toate gândurile inutile care-ți ocupă mintea.
Mă omoară spatele.
În mod normal, cei ca mine apelăm la băutură
și morfină, și asta poate duce la dependență...
O, ce rapid e!
E avansată. Asta e o energie uriașă.
- Nu simt nicio durere. - E bună, nu?
E bună.
Mai avem destulă, Burt.
Vreau să știu mai multe despre asta. Aș vrea să am compusul chimic.
Când mă întâlnesc cu surorile mele din Societatea Vril,
ținem o ședință unde ne relaxăm, și ăsta e ca un fel de antenă.
Ne permite să comunicăm cu rasa superioară.
Zău, vin din altă galaxie. E chiar fascinant.
Iar acum, Hinson Brothers.
Voiam să îți dau, generale, un sfat pentru discurs.
O, te rog, nu-i da sfaturi prietenești.
Ba da, care e sfatul prietenesc?
În seara asta, lumea te va asculta la radio.
N-o să ai niciodată un public mai mare și mai multă atenție de la toată lumea.
Vor căuta inspirație de la tine.
Amintește-ți de veteranii care au sângerat în numele nostru
și amintește-ți de Bill Meekins,
și onorează-l cu respect.
Dacă improvizați și vă pierdeți
într-o situație criminală complicată din cauza morții lui Meekins,
vă va pune într-o lumină proastă și nu vrem asta pentru dv, generale.
Generalul a spus foarte clar
că îl va onora pe Meekins și va spune adevărul.
Este exact ce vreau să spun. Concentrează-te la calitățile lui Meekins.
Liniștea lui și bunătatea lui.
Asta intenționez să fac în felul meu.
- Ce e aia? - Simte asta.
E morsă.
O, ce moale e!
O morsă a fost omorâtă pentru asta?
Nu, dle. A murit de bătrânețe. A dus o viață lungă și fericită.
Pentru că a făcut alegeri bune.
E o contribuție pentru fundația ta.
Nu am nicio fundație.
Poate ar trebui să faci una. Te pot ajuta.
36.000 de dolari, generale.
Gândește-te la tot ce poți să faci cu dr Berendsen și inovațiile lui medicale.
Atâtea lucruri de realizat! Trebuie să luați banii.
Cum adică trebuie să-i iau?
Ascultă-mă, cineva, nu eu,
îți va lua numele și chipul,
le va pune în New York Times și se va șterge la fund cu ele.
Gândește-te la tot ce ai realizat în viață.
Va fi uitat, șters.
Vei fi tratat ca un nebun bătrân și îngropat de istorie.
Asta pot face ei. Ține discursul potrivit!
Sau te vor face un martir și vor spune că a făcut-o un anarhist.
Nu faceți greșeala făcută de Bill Meekins.
Ăla a fost un furt tragic de viață.
Au fost Hinson Brothers.
Hinson Brothers au fost grozavi. Nu sunteți de acord? Da.
Hinson Brothers, cu piesa „Lady of Spain”.
Da, „Lady of Spain”. Am întâlnit o doamnă din Spania odată.
M-a făcut un domn îndurerat. Da.
Domnul pe care o să-l invit acum
e un doctor din regimentul nostru
și un om căruia îmi place să-i spun „prieten”.
Vă rog, urați-i bun-venit lui Burt Berendsen! Vino, Burt!
E timpul să ții discursul, Burt!
Dr Burt Berendsen.
Numele meu e dr Burt Berendsen. Majoritatea dintre voi mă cunosc.
Sunt fiul unui mecanic din Elmira.
Ca și copii,
iubim lumea, firește.
Și sperăm ca lumea să ne iubească.
Cum a spus prietenul meu Harold odată,
se poate să fi urmat Dumnezeul greșit acasă.
Ei bine, nu omul ăsta.
El a urmat întotdeauna Dumnezeul corect acasă.
Dillenbeck! Dillenbeck!
- Dillenbeck! Dillenbeck! Dillenbeck! - Dillenbeck!
Dillenbeck! Dillenbeck!
Ascultă-i pe ticăloșii ăștia naziști!
O puzderie de neisprăviți!
Dacă voi cei care țipați la mine în germană ați avea curaj,
v-ați purta cu demnitate.
Da! Generalul Dillenbeck!
Am luptat în 5 războaie pe 3 continente.
Lumea a tras în mine toată viața. Toată viața.
Cunosc frica și știu s-o înfrunt, dar un lucru pe care-l detest,
pe care-l detest cu adevărat...
...e cruzimea.
Mi s-au oferit bani ca să devin liderul autoproclamat
al veteranilor ca voi,
să fiu pus la Casa Albă fără alegeri,
ca un fel de consilier ales din popularitate
de voi.
Aceiași oameni vor să imit
un lider european numit Mussolini.
Ei cred că e genul de lider de care are nevoie această țară.
Genul de lider
care a călcat un copil și nu a oprit mașina.
Genul de lider a cărui scuză era:
„Ce contează o persoană când e vorba de afaceri de stat?”
Generalul Bill Meekins era în mașina aia.
Îmi era prieten.
Era o persoană bună.
Dar, când a spus povestea asta,
când a intenționat s-o spună din nou, aici, pe această scenă,
a devenit altă persoană a cărui viață nu însemna nimic
în afacerile de stat.
A fost ucis.
Da, a fost ucis și dezonorat
așa cum și eu s-ar putea să fiu ucis și dezonorat că v-am spus asta.
Ce fel de țară devine asta când se întâmplă asta?
M-am făcut pușcaș marin ca să slujesc Constituția,
care intenționează să fim toți egali în frăția oamenilor.
Dar la ce bun dacă oamenii cu putere
fac excepții pentru oamenii care le stau în cale?
Unor oameni cu influență și putere
le place când oameni de rând sunt înflăcărați de ură,
pentru că acest lucru ne distrage de la corectitudine și bunătate.
Nu vor să ne gândim prea mult,
ca să obțină și mai mult din ceea ce au deja,
care e o avere mare.
Asta e țara voastră.
Nu-i lăsați pe cei puternici să v-o ia!
- Uite, e tipul ăla! - Eu sunt fiu de bancher.
Sunt republican.
Unde sunt Paul și Henry?
- Nu aici. - Eu sunt conservator.
- Și detectivii? Știi unde sunt? - Nici ei nu-s aici.
Așa e când oamenii care au bani
se gândesc doar că vor mult mai mult.
Numai la asta se gândesc.
Și uită că voi v-ați dus acolo
și i-ați protejat.
Ați pierdut un ochi
sau viața,
și familia voastră a trebuit să sufere,
deși ei
erau eroii care v-au trimis la război.
Oricine trage în mine e un laș.
Am fost împușcat în întreaga lume.
Ia-i arma!
Nu sunt intimidat. Nu mi-e frică.
- Ești bine? - Burt, ești bine?
Lem, sunt bine. Sunt bine.
Sic semper tyrannis!
Dillenbeck e un trădător!
- Opriți-l pe omul ăla! - Tom Voze e un om mare!
Tom Voze e un om mare! Aveți...
Țineți-l la pământ!
Păcătos și legal. Întrebați-l pe dl Voze!
Țara mea.
Despre tine Dulce tărâm al libertății.
Despre tine cânt.
Despărțiți-vă! Vino încoace!
Sunt veteran și patriot, prostule!
Ai omorât-o pe Liz Meekins, ticălosule!
Și, din ce știu eu, și pe tatăl ei.
Trezoreria Statelor Unite! Toată lumea să plece!
- Ești bine? - E îngrozitor.
Nu am vrut să se întâmple așa ceva.
E scandalos.
O să fiți acuzați. O să fii acuzat, Tom. Tu.
- Da, tu. - Nu, dle. Ești derutat.
- Nu. Nu sunt derutat. - Între pastila mea...
...și a fi împușcat...
...picăturile astea de ochi sunt singurul motiv pentru care sunt în picioare
și nu simt nicio durere.
Și sfinte Sisoe, uite ce se întâmplă în camera asta!
- Totul. - ...armă de la Comitetul Celor Cinci.
Ți-a spus pe nume, Tom, cu mândrie.
- Nu-l cunosc pe omul ăla. - Ne-am luptat cu el să ne salvăm.
Eu și Burt l-am văzut împingând-o pe Liz Meekins. El e ucigașul.
Sunt destule probe.
Îmi pare rău să spun că omul care a tras în generalul Dillenbeck
pe scena aia era același om de pe vasul cu Meekins,
cu un bilet cumpărat de fundația ta.
- Nu e nevoie să ridici vocea. - A ta, dle Voze.
- Tom, ce se întâmplă? - Care sunt acuzațiile?
Acuzațiile sunt împotriva voastră și a oaspeților invitați.
- Comitetul Celor Cinci. - Pentru ce?
Comitetul Celor Cinci.
Conspirație în a mitui un general al Statelor Unite.
Tentativă de asasinat.
Conspirație în a răsturna guvernul Statelor Unite.
Afaceri cu dictatori, Italia, Germania.
Două crime de care fundația ta
pare să fie responsabilă, Meekins și fiica sa.
Tom, tu ai făcut asta?
Am simțit că e greșit
că Meekins a murit, a fost un furt tragic al unei vieți.
Dar trebuia făcut ceva,
pentru că el nu a văzut oportunitățile unui nou mod de viață.
Nu înțelegea. Meekins nu înțelegea.
- Tu înțelegi asta? - Bine. Tu ia-o mai încet.
Tom, spune-mi, te rog, că n-ai avut nicio legătură cu medicamentația mea.
Tom l-a influențat pe doctorul tău, Valerie,
cum a făcut și cu mama ta.
- E adevărat? - Un pic.
- Un pic? - Am făcut-o pentru binele tău.
- M-ai otrăvit pe mine? - Dacă așa vrei să-i spui, bine.
Aveam grijă de tine, de binele tău.
Ești nesăbuită, ca un copil.
Ascultă-mă, umbli aiurea prin toată Europa
și spui lucruri rele despre război?
Umbli cu un negru?
Umbla cu un bărbat, un bărbat liber,
în Amsterdam, care a luptat pentru tine!
Ca și clinicile, Tom?
Ce clinici?
Comitetul Celor Cinci.
Știi despre ce clinici vorbesc, Tom.
- Sterilizare forțată. - O să mai vedem cu asta.
Am văzut simbolul Comitetului Celor Cinci...
- ...acolo. - Nu mai minți!
Că Tom avea un mișmaș nu era o surpriză, dar grozăvia...
...Dumnezeule, chiar sub nasul lui Valerie!
I-au distras atenția cu boala inventată.
Goering, mâna dreaptă a lui Hitler
și Hitler în persoană.
Majoritatea oamenilor nici nu știau încă cine era.
Tom l-a pus pe Goering și să scrie un articol în ziarele lui Jeffers
despre un nou guvern arian, orice era și ăsta.
Goering scrie despre concepția naziștilor despre lume.
Legea națiunii și voia liderului, același lucru.
Tom tocmai terminase grădina cu simbolul.
Se vedea doar de deasupra.
Trebuie să fii super fanatic
ca să-ți faci tufele așa.
- Nu te uita așa la mine, Libby! - Valerie, draga mea...
Toate societățile mari sunt construite așa.
Tu trăiești într-o lume de vis cu sculpturile tale ciudate.
Și e în regulă. Poți să le ai. Dar asta nu va ajuta la mersul lumii.
Sunt foarte fericită să fiu neimportantă într-un loc cu dragoste și frumusețe.
Arta și dragostea...
Pentru asta merită să trăiești,
în timp ce tu construiești un viitor uriaș și terifiant.
Ce risipă de imaginație!
Am făcut multe pentru noi...
...reconstruind Germania.
Am vrut să fiu alături de cei mai puternici lideri din lume.
Dar mă duc bucuros și la război împotriva lor.
Alt război? Dar doar ce-am făcut asta.
Vrei să-mi spui
că bogătașii ăștia sprijină dictatori
sau se luptă cu ei?
Nu cred în nimic, doar în a face bani.
Și de-asta Meekins a fost ucis,
pentru că n-a fost de acord cu asta sau n-a sprijinit asta? Nebunie!
Iar noi am căzut exact la mijloc.
Nu. O, nu, nu, nu.
Tom ne-a văzut repede ca cea mai bună șansă a lui de a ajunge la general.
Dacă reușești să implici pe cineva ca Gil Dillenbeck la evenimentul tău,
m-ar ajuta și pe mine să mă implic.
Deci ai nevoie de cineva? Mereu... Are mereu nevoie de cineva...
- Valerie, vrei să termini? - ...în fața lui.
Te-ai gândit să-i folosești pe oamenii ăștia ca să mă obții pe mine.
Dar eu i-am folosit pe ei și evenimentul lor,
ca să te expun și să opresc planul tău pentru cel puțin o decadă.
Poate încă două, trei, să sperăm.
Dezvăluie complot de înlăturare a lui Roosevelt.
Am oprit complotul.
Lovitură fascistă expusă.
Asta e adevărat.
COMITETUL pentru UN BAN BUN.
Comitetul Celor Cinci nu s-a ales cu dictatorul lor american.
Am apărut în fața comitetului congresional,
cea mai înaltă reprezentare a poporului american,
somat să spun ce știu...
Generalul a depus mărturie în Congres
și ei au fost de acord că avea dreptate.
Ce vor oamenii cu putere?
Nu e niciodată de ajuns?
Fac cele mai nebunești lucruri.
Dumnezeule! Ce e în neregulă cu tine?
- Ce naiba ai făcut? - Doamne! Valerie, ce ai făcut?
Ce e cu tine? Ce ai făcut?
Aveam tot ce ne trebuia să-i dăm în judecată
și acum s-a dus naibii!
E o problemă uriașă acum.
Da, bravo!
Tom, fața mea! Mi-a distrus fața!
Nu m-am putut abține. Sunt îngrozitori!
Femeie, ți-ai pierdut mințile?
- Ți-am spus că face probleme. - Da, a fost o prostie.
- Ai putea ajunge la închisoare. - Spune-le adevărul, Harold.
Ești bine, Valerie? Tremuri.
Sunt bine. Mă gândeam doar să-i împușc pe Tom și Libby în față.
N-o s-o fac. Nu vă faceți griji!
Asta e o decizie bună. Slavă Domnului!
Da, ar fi stricat totul. N-am avea niciun caz.
Trebuie să-i înfrunți, cum o făcuserăm noi.
Și trebuie să ții la adevărul tău.
Îl iubesc pe Harold.
Mi-a oferit cea mai mare fericire din viața mea,
la fel ca Burt.
Asta e! Uitați-vă la asta!
Așa înfrunți o astfel de lume.
Trebuie să ai dragoste în inimă pentru viața ta.
E dragoste versus ură.
Eu îmi iubesc viața și oamenii din ea.
Până și pe Beatrice.
Și, clar, sunt îndrăgostit de Irma care nu e portugheză.
Milton.
Shirley de la birou, cu Morty.
Tapiseria. Totul din ea.
Până și ochiul de sticlă.
Câinele lui Dillenbeck
și ciorba de pește pe care n-am gustat-o.
Fiecare dintre noi primește o tapiserie, propria noastră operă.
Persoana asta și persoana asta.
Gândindu-se la ea.
Dragostea nu e de ajuns. Trebuie să lupți ca să aperi bunătatea.
Te atașezi de oameni și de lucruri.
Și s-ar putea să-ți frângă inima. Dar asta înseamnă să trăiești.
Proteza care îmi displăcea atâta m-a salvat de glonțul ăsta.
Norocosul naibii!
Și noi trei...
- ...am oprit complotul ăsta cumplit. - Nu pot să cred!
Burt Berendsen, Harold Woodman și Valerie Voze.
Idioți, Nevins...
Tom n-avea să fie arestat mult timp. Oamenii ăștia n-o pățesc niciodată.
Vorbiți cu avocatul meu. O să vedeți.
Comitetul Celor Cinci n-a fost acuzat niciodată.
Au dispărut, așa cum pot face ei.
GUVERNUL AMERICAN ÎI CERE SCUZE LUI MUSSOLINI
Tom și prietenii lui l-au defăimat pe general.
Un pușcaș marin pătimaș a ajuns la Curtea Marțială.
A fost un avertisment de ce erau în stare.
Maguire a murit în mod misterios la vârsta de 37 de ani.
Știa prea multe.
Valerie și Harold
nu mai erau în siguranță în țara asta.
Prieteni pe viață înseamnă prieteni pe viață.
Faci orice e nevoie.
A trebuit să-i suim pe un vas chiar în noaptea aia.
Woodman, ar trebui...
Mulțumesc, Henry. Ți-am luat-o înainte. M-am decis.
Harold vine cu mine.
Nu, tu vii cu mine.
O să mă vezi din nou, dr Berendsen, pentru că istoria se repetă.
La revedere, prietene! Ne vedem la Amsterdam.
- O, nu, nu mergeți în Amsterdam. - Poftim?
E doar o chestiune de timp până Gestapoul îți va dărâma ușa.
Ce e Gestapoul?
Da, nu vrei să știi.
O să vă trimitem într-un loc mai sigur.
Vreme frumoasă în perioada asta a anului.
Și-n plus, e migrația vireonidelor cu cap albastru.
Da. E o țară cu păsări spectaculoase.
- Nu-i așa? - Da.
- Sunt gelos.
- Burt. - Burt, de ce nu vii cu noi?
Aleg să rămân.
Cine știe? Poate găsesc o viață nouă și o dragoste nouă.
Așa sper.
Când e vorba de dragoste, nimic nu e mai bun decât claritatea.
Sunt de acord.
Am rămas să-mi apăr țara, ca, într-o zi,
cei mai buni prieteni ai mei să se poată întoarce.
La revedere, Burt!
Au revoir, bun prieten!
Fii fericit, Burt!
- Henry. Paul. Generale. - Mulțumim.
- Cu bine deocamdată! - Milton.
O parte din mine își dorea să fug cu prietenii mei.
Dar n-am făcut-o.
Vrei ca inima și oamenii tăi
să urmeze Dumnezeul bun acasă.
Amsterdam.
Am apărut în fața comitetului congresional...
General-maior Smedley Butler Trupele Marine Americane, 1881-1940
...cea mai înaltă reprezentare a poporului american,
somat să spun ce știu despre activități
care cred că ar putea duce la o tentativă de a instala o dictatură fascistă.
Planul prezentat mie era să formez o organizație de veterani
pe care s-o folosesc la bluf sau ca și club pentru a intimida guvernul
și a distruge instituțiile noastre democratice.
Traducerea și adaptarea Andrea Puticiu