DAUG KAS IŠ TIESŲ NUTIKO.
NIUJORKAS 1933 M.
B. BERENDSENAS GYDYTOJAS, CHIRURGAS
Dirbau savo kabinete 138-oje gatvėje.
Tvarkiau Pirmame pasauliniame kare sudarkytus vyrukus, koks ir aš buvau.
Matai? Nuostabu.
Gydžiau žaizdas, kurias pasaulis norėjo pamiršti.
Tvarkiau veidus, kėliau ūpą, dainavau.
Riešutėliai
Kairės akies netekau Prancūzijoj.
Medicinos taryba mane nuolat persekiojo
už naujų vaistų bandymą.
Mums reikėjo vaistų, kurių nebuvo,
vien tam, kad ištvertume skausmo ir nervų kupiną dieną.
Tikiuosi, šie vaistai bus geresni.
Tikiuosi, tu teisus.
Vaistų būdavo įvairių.
Jau antra tabletė šiandien.
Jaučiuosi puikiai.
Viktorai, nori paragaut?
Paragausiu kitą savaitę.
Gerai. Pakelia nuotaiką.
Maukis kelnes, Bertai. Aš jas suadžiau.
Kaip tu?
Dėl sužeidimų kare turėjau nešioti nelemtą nugaros įtvarą.
Jie tikrai arba uždarys tave,
- arba šitą tavo kabinetą. - Tu nepadedi, Širle.
Eksperimentinė medicina.
- Atrodai gerai. Kaip infekcija? - Gerai.
Gerai. Supratau.
Kol kas mokėti nereikia.
Bertai, gavai žinučių.
Skambino tavo tėvai. Į šventę jie neatvyks.
Herbas Getsas skambino dėl lašų ausims.
Skambino Haroldas Vudmanas. Jis lauks tavęs šiuo adresu.
Eik tučtuojau. Tai skubu.
Dirbau su advokatu,
geriausiu savo draugu nuo karo laikų, Haroldu Vudmanu.
- Sveikas, Bertai. - Kas nutiko? Kur mes?
- Labai svarbi byla. - Taip?
- Gerai moka. - Puiku.
Turim daug neapmokėtų sąskaitų.
Esam atsakingi prieš darbuotojus.
Svarbiausia, ši byla - prasminga mums abiem.
Kodėl prasminga?
- Juk tau svarbi mūsų kasmetinė šventė? - Taip.
Nuolat sakai, kaip svarbu mums, veteranams, palaikyti ryšį,
- būti nepamirštiems. - Taip.
Dar sakai, kad mus gydo dainavimas kartu. Juk taip sakai?
Kur link suki?
Link tam tikros procedūros,
ir žinau, kad vienos procedūros tau patinka, kitos - ne.
Sakyk, kas yra. Kokia procedūra?
Kam tau tos gėlės?
Vakarieniausiu su Beatris.
- Vakarieniausi su Beatris? - Taip.
- Kaip negerai. - Ji - mano žmona.
Ar jis galės atlikti procedūrą?
Taip. Galės. Viskas gerai.
- Jis to nedarys. - Darys.
- Nusiraminkite. - Kas ji?
Liz Mykins, Bertai.
Mykins? Ar susijusi su...
Jis mano tėvas. Žinau, jūs jį mylite.
- O Dieve, taip. - Mes abu mylėjom. Mylim.
Tikrai.
Todėl jis sakys kalbą šiemet mūsų susitikime.
Malonu su jumis susipažinti.
- Ar čia yra jūsų tėvas? - Leisk jai pabaigti, Bertai.
Tėvas atplaukė vakar laivu.
Taip. Jis verslo reikalais keliauja į Europą, taip?
Jis ten kuo užsikrėtė ar ką? Aš jį apžiūrėsiu. Kur jis?
Tu jį tuoj pamatysi.
Gerai. Eime.
Kaip čia gražu.
Tai kur
gerasis generolas Bilas „Ramiai ir tyliai“?
Atleiskite.
Šiandien man paūmėjo alergija.
Pabudau, o mano nosis...
ir taip visą dieną.
Nežinau, ką ketinate daryti ir nenoriu žinoti.
Turite dvi valandas, kol ateis balzamuotojas.
Kas atsitiko? Jis ketino sakyti kalbą pokylyje.
Jūs man padėsite, tiesa?
Aš netikiu, kad jo mirtis - natūrali.
Jis buvo sveikas vyras.
Bet šeimoje niekas manęs nepalaiko. Jie visi - melagiai.
Aš noriu skrodimo.
Teisingai. Turite teisę. Jis mirė nepalikęs testamento.
Jūs - artimiausia giminaitė. Skaitau laikraščius.
Negaliu pakęst skrodimų. Juk žinai.
Reikia, Bertai.
Bilas „Ramiai ir tyliai“ Mykinsas mus supažindino.
Jis subūrė mūsų pulką.
Kaip toks žmogus galėjo numirti? Manote, tai įtartina?
Taip, aš manau, kad įtartina.
Padainuokite su manim, prašau.
Jis sakė, kad dainuodavo su jumis kare.
Jam tai labai patiko.
- Brangūs prisiminimai - Prisiminimai
Nematomi angelai
Atsiųsti pas mano sielą
Paskubėkite.
Turite tik dvi valandas savo reikalams.
Taip. Jūs atliksite skrodimą,
o po to lauksiu jūsų „Minters“ restorane.
Turiu žinoti, ką rasite.
- Kodėl dvi valandos? - Nes čia - laidotuvių biuras.
Jie jį palaidos.
„Minters“ restoranas, po 17 val.
- Reikia vežti jį iš čia. - Metas, Bertai.
Haroldai? Nežinau, ką tu sau manai.
Liz, atleiskite. Sveiki.
Negyvas vyras - dėžėje.
Net ne karste.
Svarbus vyras guli pušinių lentų dėžėje.
Net be dangčio.
Jo dukra verkia.
Kas, manot, bus apkaltintas už visa tai?
- Juodaodis, žinoma. - Miltonai.
Dabar mes jį, mūsų pulko vadą,
turime įkelti į mašiną.
Atlikite skrodimą.
Lauksiu jūsų „Minters“ restorane iškart po to.
- Aišku. - Turiu žinoti.
- Pasakysite man viską. - Gerai.
- „Minters“ restoranas, 17 val. - Miltonai.
- Būkit atsargūs. - Vienas ratukas sugedęs.
- Tai neatsargu. - Miltonai.
- Todėl tu mano mašinos nevairuosi. - Tuoj ateis balzamuotojas.
Kad viskas būtų vietoje. Dvi valandos.
Prisimeni Bertą?
- Žinoma. - Irma Sent Kler.
- Sveikas, Bertai. - Sveika, Irma.
Nesijaudink, atlieku po du skrodimus per mėnesį.
Aš gyvenime esu atlikęs du skrodimus.
Vieną, kad įrodyčiau, jog nepalikau žnyplių ant plonosios žarnos.
Kitą - kad paimčiau žnyples, paliktas ant plonosios žarnos.
Supratom. Išmanai plonąją žarną, Bertai. Ačiū.
Jūs su Bertu galėtumėte nueit kavos, Irma.
Gal tu nueik kavos su Irma?
Mes - draugai, Miltonai.
Žinai, Irma,
jo žmona leidžia savo giminaičiams tyčiotis iš jo.
Jie negyvena kartu daugiau kaip metus.
Tai - mano reikalas. Ne dabar.
Aš tik noriu, kad būtum laimingas.
Matant mirusį, supranti,
kad laikas - trumpas, o meilė - tikra, jei esi ją patyręs.
- Kas čia vyksta? - Skrodimas. Dokumentai.
Policija laukia, kol šį kūną grąžins į lavoninę.
Greičiau pradėsim, greičiau jį išvešim.
Šie du vyrai turi išeiti.
Jie - karo veteranai. Tarnavo savo šaliai.
- Palaukit „McGee's“. - Lauksim apačioje, „McGee's“.
„McGee's“.
Irma - portugalė. Tai - kas kita.
Nežinojau, kad tu - portugalė.
Aš ir nesu.
Pradėsi tu ar man pradėt?
Aš jaudinuosi, nes pažinojau jį.
- Galėsi tik pasirašyti. - Ne.
- Haroldas prašė. - Aš padėsiu.
Jis buvo labai geras žmogus.
Štai taip.
O Dieve.
Nepaklausiau, kaip gyveni.
Mano vyras išėjo.
Panašūs dalykai nutinka kasdien.
Apgailestauju.
Nieko tokio.
Tikra meilė, kai laisva valia renkiesi, o ne kai tau reikia.
Tau reikia žmonos
ar tu renkiesi savo žmoną?
Ar negali būt abu variantai?
Ne. Antras variantas - svarbiausias.
Kaip galiausiai laikas parodo.
Laisva valia svarbiau už poreikį.
Man nepatinka būt vienam.
Tai panašu į poreikį.
Prapjaunu pilvą. Žiūrėk.
Taip. Neįprasta spalva.
- Kažkuo... - Aha.
Jį nuodijo ilgą laiką.
Sunku pasakyti kiek.
Jis ką tik grįžo iš Europos.
Aš jį užsiūsiu ir paimsiu kraujo tyrimui.
Ryt turėsiu daugiau žinių.
- Dirbi tame pačiame kabinete? - Taip.
Pasak Haroldo, esi vertas geresnio gyvenimo,
bet leidaisi paperkamas.
Jis sako, kad nusekei paskui ne tą Dievą.
Ką? Paperkamas?
Nusekiau paskui ne tą Dievą? Kodėl jis man to nesako?
- Ir ką tai reiškia? - Nežinau.
Gal tai, jog švaistei entuziazmą ir energiją
neįtardamas šito?
Kad muzikai nutilus tau neliko kėdės
net savo paties namuose?
Mums reikia šios patalpos.
Puiku, nes mes jau išeiname.
Liz sakė, kad lauks „Minters“ po 17 val.
Taip. Bet aš noriu pakalbėt apie Irmą.
Suprask, Bertai, aš noriu, kad būtum laimingas.
Aš - tavo draugas.
Draugas, kuris mano, kad esu paperkamas
ir nedrįsta pasakyk man to į akis.
Tau nebūtų malonu tai išgirsti.
Neši gėles žmonai, kuri neįleidžia tavęs namo.
Paaiškink, ką reiškia „paperkamas“
ir „sekti paskui ne tą Dievą“.
Tai dėl tavo uošvių, Bertai.
Jiems nepatinka, kad dirbam kartu, nekalbant jau apie draugystę.
Aš neklausau, ką jie tauškia savo Parko aveniu.
Klausai. Ir tau truputį rūpi.
O trupučio pakanka, Bertai. Taip jie tave pavergė.
Kaip tas lašas kraujo iš žaizdos kare prieš man nuduriant tą vokietį.
Dėl įpjovimų nieko nematei,
ir netekai akies visam gyvenimui.
Sveiki atvykę į „Minters“. Jūs - dviese?
Mūsų laukia. Aukšta šviesiaplaukė
- rimtu veidu. - Taip. Prašom čia.
Palaukite. Ji ką tik čia buvo. Nesuprantu.
- Ji buvo... - Čia.
- Panele Mykins. - Štai ji.
Palaukit. Panele Mykins.
Panele Mykins.
Padarėme, ką prašėte. Jūsų įtarimai
- pasitvirtino. - Aš negaliu. Atleiskite.
- Ką... - Kalbėjau su vienu draugu, ponu Vouzu.
Jis įspėjo, kad saugočiausi.
- Kas? Jis jus išgąsdino? - Jis sakė, tai pavojinga.
- Sekundėlę, panele Mykins. - Aš pasitraukiu.
Lipkite ant šaligatvio.
- Jūs pažinojot tėvą. - Taip.
- Ir jūs pažinojot jį. - Taip. Mylėjom jį.
Žinot, jis sakydavo,
kad negalima bėgt nuo baimės, reikia nesileist jos vaikomam.
Žinau, kad atrodau, jog bijau,
neturėčiau, nes ponas Vouzas mane įspėjo.
Jis linki gero.
Jis - šeimos draugas.
Ką išsiaiškinote?
Manome, kad jį galėjo nunuodyti.
Žinote, už ką?
Ar mane kažkas stebi? Negaliu...
- Viskas gerai. - Nežinau, ar galiu apie tai kalbėti.
Aljanse jie turėjo interesų, ir jis apie tai sužinojo.
Jis neketino su tuo taikstytis.
Jis kažką žinojo. Jis matė kažką siaubingo.
Tikrai.
Jie žinojo, kad jis pasakys.
Ką pasakys? Ką jis matė?
Tai pavojinga.
Manau, kad...
Panele Mykins!
O Dieve! Panele Mykins!
Tai tų dviejų darbas. Ten.
- Panele Mykins! - Ji negyva.
Tai jų darbas. Ten.
- Meluoji! - Tiedu ten. Tai jie.
Tiedu. Ten.
- Ne! Jūs ją pastūmėt! - Jie užmušė moterį.
Mačiau, kaip stūmėte ją!
- Jie ją nužudė! - Mačiau jus, pone!
- Tai jų darbas. - Mačiau.
Aš - advokatas. Jis - gydytojas.
Ji mus pasamdė. Ji - mūsų klientė.
- Žiūrėkit, kas jo rankoje. - Jos rankinė!
- Jis paėmė jos rankinę! - Nužudei ir pavogei rankinę!
Ne. Aš mačiau. Jūs pastūmėte.
Aš - advokatas...
Ne! Jis...
Atšok!
Pilietinis sulaikymas!
Sulaikysime kaip piliečiai!
Šaukit į juos!
Laikykit juos! Tuos du!
Stot!
Bailiai!
Vargšelė. O Dieve.
Greičiau.
Už automobilių!
- Tai jis. - Vairuosiu aš, ne tu.
- Laikykitės plano. - Tai jis.
Mes - organizacija. Mes - organizuoti.
Jie nepaspruks. Mes juos surasim.
Kaip jie mus atsekė iki čia?
Eikš.
Dieve, tas įtvaras.
Ei!
Manau, jie mus mato.
Manai?
Manau.
Velniop. Kas čia per nesąmonės?
Nei iš šio nei iš to tokioje padėtyje žmogus neatsiduria.
Niujorkas 1918 m.
Norite, kad nueičiau prie mūsų mylimo medžio
ir atneščiau žievės iš Argono miško,
kur sprogdina žmones?
Tai bus šlovinga ir garbinga. Naudinga mūsų šeimai.
Tai - gerai, Bertai. Gerai.
Jei turėsi medalių, lengviau pritapsi.
Pritapsi Parko aveniu.
Žmonės gerbia kariškius.
Mane gali užmušti.
Taip galvoti negalima. Niekas tavęs neužmuš.
Beatris.
Prancūzija 1918 m.
Tokį kelią sukoriau ne tam, kad su manim kalbėtų kaip su šunim.
Tai nusikaltimas prieš šalį.
Aš nemanau, kad jie turi
tiek pagarbos, kad būtų verti kario uniformos.
Apie ką mes kalbame?
Jei kuris tų baltašiknių pasipainios man po kojomis, nušausiu.
Mes žinom, kad jums tai patinka.
Aš su tavim nebesikalbėsiu.
- Tu visada su manim kalbėsiesi. - Pakaks, seržante.
Klausau, pone generole Mykinsai.
Pasitraukite. Ambicijos čia nepadės.
Todėl noriu pristatyti karo mediką Bernsteiną.
Berendsenas, pone.
Atsiprašau. Čia - ponas Vudmanas.
Turim konfliktą, ir manau, galit padėti.
Kokį konfliktą, pone?
Pone Vudmanai, pasakykite jam, kodėl atsidūrėte kariškių kalėjime.
Kodėl mes kalėjime?
Už nepaklusnumą.
Nepaklusote įsakymui?
- Taip. - Kodėl?
Mums vadovauti paskyrė tą rasistą žioplį.
Mes atsisakėme paklusti jam, kol jo nepakeis.
Padoriu ir gerbiančiu kariškiu.
Manimi, norite pasakyti, pone?
Tavimi, Berendsenai.
Ryšys su tais, su kuriais susipažįsti tokiomis aplinkybėmis,
tvyrant milžiniškai įtampai,
lieka visam gyvenimui.
Ar tu toks daktaras, kuris paliks mus kraujuoti,
kad paskui nušaučiau tave į nugarą? Nes žinok,
tiems jų vadams buvo nusispjaut,
gyvensim mes ar mirsim.
Aš nieko nepaliksiu kraujuoti
ir nenoriu, kad mane nušautų į nugarą.
Aš - mechaniko iš Elmairos sūnus.
Esu vedęs, pusiau katalikas, pusiau žydas.
Aš - daktaras. Turiu kabinetą Parko aveniu.
Ir manau, kad uošviai mane išsiuntė čia, kad atsikratytų manim.
Skamba neblogai, išskyrus tą dalį
apie uošvius, bet gal dėl to būsi patikimas.
Sudarykime paktą.
Tu rūpinkis, kad mes nemirtume.
O aš pasirūpinsiu,
kad tavęs neužmuštų.
Mes pasirūpinsime vieni kitais.
Haroldas Tadeusas Vudmanas.
Bertramas Berendsenas.
- Sveikas atvykęs į 369-ąjį. - Ačiū.
Štai ko laukiau. Lašelio pagarbos.
O dabar išspręskime nelemtą bėdą su uniformomis.
Taip, išsiaiškinkime tą šūdą su uniformomis.
Sveikas atvykęs į mano armiją.
Kodėl velkamės prancūziškas uniformas?
Amerikiečiai kareiviai nenori, kad juos kas matytų su mumis.
Kokia gėda. Aš būriau šį pulką
gerumo bei vienybės dvasioje.
Tikiuosi, pasimatysime kitoje Argono pusėje sveiki ir gyvi.
Eikite su Dievu.
Aš gelbėjau Haroldą.
Jis gelbėjo mane.
O mus abu gelbėjo ši prancūzaitė.
Atiduok man...
Neišmesk.
Kam tau tai?
Tai nehigieniška.
Ne tavo reikalas.
Nešdinkis iš čia!
Lauk iš čia.
Baikit tuos žiaurumus!
Tai nepadoru,
nusikalstama,
tai - šventvagystė,
rinkti tą kruviną metalą!
Šventvagystė?
Metalas įsmigo į kūną būdamas šlykštus.
Ištraukdama iš kūno aš jį nuskaistinu.
O jums geriau, kai jis paslėptas.
Tai - Dievo įžeidimas,
ir sužeistųjų bei žuvusiųjų artimųjų.
Ne, ji teisi.
Ji gali pasilikt tą kruviną metalą.
Taip.
- Ji teisi. - Matot?
Ramiau, Haroldai.
Nedrįskit!
Dievulėliau!
Nesuprantu, kas čia vyksta.
Pone Vudmanai, esu jums labai dėkinga.
Kalbate angliškai?
- Taip. - Maniau, jūs - prancūzė.
Aš - Valeri Bandenberg.
- Ne prancūzė? - Ne.
Galiu pavaišinti jus gėrimu?
Taip. O galima?
- Man galima. - Mes čia galime gerti?
Haroldai!
- Ką darai, po galais? - Jaunuoli!
- Kur eini? - Su manim jam nieko nenutiks.
Jei tave pamatytų tie Misisipės baltašikniai...
O kaip mūsų paktas?
Aš akies netekau, beje.
Moteris, rūkanti pypkę.
Bijai manęs?
Truputį.
Kai žiūri į kitą žmogų,
iš tiesų žiūri,
matai vaiką, kokiu jis kadaise buvo.
Matai tą pažeidžiamą jo dalį.
Mes su Haroldu tai pamatėme pačioje pradžioje.
Dabar, pasibaigus karui,
noriu tiesiog būti žmogumi.
Noriu tiesiog vaikščiot...
laisvas...
kaip žmogus.
Tiesiog gyventi savo gyvenimą.
Čia, Europoje.
Tai ir yra svarbiausia. Gyvent ir būt laisvam.
Primygtinai rekomenduoju. Aš vaikščiojau po Europą.
Man tai išėjo į naudą.
Beveik nieko nesakydama,
ji žvelgia tiesiai tau į sielą.
O tu neapgirsti.
Abu mes su savo gyvenimais stojom
Dievo akivaizdon. Štai taip.
Galiu paklausti?
Kam tau tos kruvinos skeveldros, išimtos iš mūsų kūnų?
Taip paprastai to nepasakysiu. Duok ką nors mainais.
Nemokamai to negausi.
Mainais?
Gerai. Ko paprašysi?
Kažko nuostabaus.
Kažko, dėl ko verta gyventi.
Tai stovi dabar prieš mane.
Aš jau atidaviau tau skeveldras iš savo kūno.
Šiaip jau, iš tavo draugo kūno ištraukiau daugiau metalo.
Kuo jis vardu?
Bertas Berendsenas.
O, varge.
Ir jis atšlubavo čia,
prisiminęs vieną draugystės paktą.
Pameni? Pameni mane? Štai aš.
- Smagu tave matyti, Bertai. - Labas.
Prašau man atleisti, Bertai Berendsenai.
Daugiau niekada nepilsiu dviejų be trečios.
- Bertai, padėk man... - Puiku.
...pasiūlyti kažką nuostabaus. Mainais ji parodys tai,
ką ji daro su metalu, ištrauktu iš mūsų kūnų.
Jos vardas Valeri.
Ką darai su tomis skeveldromis, Valeri?
Jei nori sužinoti, pasiūlyk man mainais kažką.
- Man ji sakė tą patį. - Aš nieko neturiu.
Nesąmonių dainą.
Puiki idėja. Geras!
Nesąmonių daina?
Nagi.
Raudona saulė.
Kažkoks greipfrutas.
Nosinė.
Raudona saulė...
...kažkoks greipfrutas...
...nosinė...
...kai tu kvieti.
Kad pamatytum veidą...
Kieno?
Mano vardas...
...mano paties vardas.
Gyva, akimirka...
...mylėti, būti.
Šaunuolė.
Paplūdimys - šiltas...
Dangus - šaltas...
Mirtis - tikra...
...kai miršti.
Bet dangus...
...šiltas su draugais.
Visi metalo gabaliukai - iš žmonių kūnų.
Žiūrėkit. Šitas - gana primityvus.
Žiūrėkit, geriu arbatėlę.
Pagaminau iš parako. Ir skeveldrų.
Civilizacijos viršūnė.
Sveiki atvykę į mano pasaulį.
Dažausi.
Ak, turiu tik pusę veido? Kaip tai nutiko?
Svarbiausia, turiu lūpų dažus.
Gražu.
Turi žinoti, kas tau patinka.
Ir turi gerai tuo pasimėgauti,
antraip gali būti, jog
reikalas, vadinamas gyvenimu, nueis šuniui ant uodegos, jei tai leisi.
Kodėl negyventi dėl gražių dalykų,
net jei nesi turtuolis?
Ką pagalvos mano Beatris apie akies nebuvimą,
randus ant nugaros ir visa kita?
Ar galim ką nors su tuo padaryti, Valeri?
Pažįstu geradarius iš vienos Amsterdamo ligoninės.
Jie duos tau naują akį.
Amsterdame?
Kai pirmąsyk keliavau per Prancūziją prieš porą metų,
buvo sudėtingiau. Teko durti peiliu į vyruką.
- Ir vožtelėti vienai poniai plyta. - Ką?
Ilga istorija.
Bet su jumis dviem, bus lengva.
Beje, dabar aš kur kas geriau padirbinėju dokumentus.
Nagi, Bertai. Varom į Amsterdamą.
Gerai.
Prašom.
Polas Kenterberis. Kenterberio stiklas. Londonas, Anglija.
Gaminame geriausią protezinį, pramoninį, itin slaptą stiklą,
karinį stiklą ir kitokį, išskyrus langų stiklą.
Nebent, žinoma, neperšaunamą.
Būkit ramūs. Panelės Valeri draugai - Polo Kenterberio draugai.
Jis aprūpins jus Kenterberio akimis visam gyvenimui.
Neblogai.
Kaip matot, turiu tokią pat bėdą.
Arba nematot dėl Kenterberio stiklo tobulumo.
Pasirodykite. Man regis, spalva...
Taip, rusvai žalia. Ar aš teisus, pone?
Jūs teisus.
Valio. Čia - mano kolega iš Amerikos Henris Norkrosas.
Malonu. Su Valeri šeima per tarptautinį verslą
draugaujame jau daug metų.
Mes saugojome ją jos kelionės metu,
o mainais ji pasitarnavo pasaulio labui.
Kuo konkrečiai?
Lankydamasi vakarienėse, renginiuose
ir pasakodama mums viską, ką nugirdo apie bankus,
kariuomenės judėjimą ir taip toliau.
Jūs - šnipai.
Ne, pone.
Jis dirba stiklo įmonėje,
o aš - iždo departamente.
JK MI6 ŽVALGYBA
JAV JŪRŲ KARO ŽVALGYBA
Mes - seni draugai. Jie padėjo man, aš - jiems.
O dabar, manau, jie padės jums.
Mes su Polu net radom laiko
paukščių stebėjimui. Aktyviai tuo užsiimam.
- Taip. Nuostabus hobis. - Taip.
- Čia - Afrikos pilkakuodė gervė. - Taip.
Jos jau išnykusios.
Taip, mes gavome paskutines dvi.
- Nikobarinis karvelis. - Taip.
Kažkada jie buvo gyvi.
O čia - Šiaurės Amerikos fazanas.
Šiaurės Amerikos fazanas,
kurį vadinu fazanu valstiečiu.
Jie - plačiai paplitę. Bet labai gražūs.
- Taip. - Nepaprastos plunksnų spalvos.
Taigi, mes mielai apmokėsime jūsų veidus,
visą kosmetinį gydymą.
- Aukščiausios klasės. - Taip.
O taip pat ir pragyvenimą Amsterdame, nes jūs nusipelnėte
poilsio ir laisvės po to, ką jums teko patirti.
Mes kreipsimės į jus kada nors ateityje,
kuomet mums prireiks jūsų pagalbos.
- Taip. - Nes ateis laikas,
kai teks pasakyti „ne“ tiems bepročiams,
pradėjusiems šį nesąmoningą karą.
Negi šis siaubas gali pasikartoti?
- Šis karas turėjo užbaigti visus karus. - Taip.
Sapnas nuolat kartojasi, nes jis pamiršta pats save.
Todėl ir kartojasi.
Dabar - geras metas. Blogas metas kažkada ateis.
Bet dabar šis metas - geras,
Amsterdame.
Čia - šviesa. Gali strigti.
Reikia spausti aukštyn, žemyn, aukštyn, žemyn.
Truputį pamirgės. Matot?
Labai erdvus butas. Jį man suveikė Polas su Henriu, bet jis - senas.
- Ji buvo teisi. Tai buvo geras metas. - Čiaupas...
- Fantastiškas. - Nesigąsdinkite.
Atsukus vandenį...
- Pasaulis - po mūsų kojom... - ...bus taip.
...jautėmės nuostabiai.
Tai normalu.
Taip. Amsterdamas buvo mūsų širdyse,
visad ten buvo.
Nagi!
Polai, parodyk jiems smėlio šokį!
Smėlio šokis.
Absurdiškas Britų imperijos smėlio šokis.
Ji buvo geniali ir išprotėjusi.
Tokia kaip ir mes.
Todėl paktą sudarėme trise.
Kuriam laikui likau Amsterdame,
nes buvo labai smagu.
Jis buvo tvirtas ir stiprus.
Ji buvo drąsi ir švytinčiai graži.
Prancūzai tokią porą vadintų coup de foudre.
Meilė iš pirmo žvilgsnio.
Ji kūrė meną.
Aš buvau geriausias jų draugas
su savo nauja akim.
- Mes padėjome veteranams. - Puiku.
Ir nuolat šokome.
Buvo nuostabu.
Tos tango aikštelės...
jauteisi lyg ant sparnų.
- Negali išvažiuoti. - Ten dabar baisu.
- Ką čia sugalvojai? - Turiu pamatyti žmoną.
Bertai, turiu labai blogą nuojautą.
Blogas ženklas, jei išvažiuosi.
Maldauju, nevažiuok.
Aš buvau gydytojas Parko aveniu.
- Parko aveniu. - Aš vedęs.
Mes tai galim išspręsti.
Šį bei tą žinau apie tą Parko aveniu.
Prašau, nevažiuok.
Valeri.
Nusileiskime ant žemės. Tai negali trukti amžinai.
Kaip mes gyvensime?
Aš ilgėjaus Beatris,
net po to, kai ji ir jos šeima išsiuntė mane į karą.
Tarnauti šaliai.
Pamačiau ją savo medicinos instituto labdaros renginyje.
Išvydau gražiausią moterį pasaulyje.
O Dieve. Būtumėte ją matę. Visą vakarą šokome.
Apsvaigę. Kvatojantys. Įsimylėję.
Nenutuokiau, kad ji - vyro, suteikusio man stipendiją, dukra.
Jo akyse toks pusiau žydas kaip aš...
„Imk stipendiją, bet mano dukters
- neliesk.“ - Skamba nekaip.
Gali pasirinkt draugus, o šeimos nepasirinksi.
Aš pasirinkau jus. Ir tai...
Man gėda tai sakyt, nes jums gal taip neatrodo.
Bet mūsų santykiai,
turbūt, svarbiausias dalykas mano gyvenime.
- Taip. - Mes sutinkame. Tai pasilik.
Bet negaliu palikt Beatris.
Aš ją myliu.
Jie pasakys man: „Turi medalių,
pritapsi Parko aveniu.“
Štai kaip jie sutiko mane, didvyrį.
NIUJORKAS 1919 M.
Ne, juk sakiau, kad čia šitų ligonių nepriiminėsi.
Čia jiems - ne vieta.
Šiuos žmones pažįstu tik dėl to, jog jūs išvarėte mane į karą.
Tokie dalykai Park aveniu nepriimtini.
Ir tu per daug vartoji morfino.
Nesiartink prie mano dukters. Tau čia draudžiama.
Išeik. Privalai išeiti iš čia.
Neik į mūsų butą. Tavo drabužius išsiųsiu.
Bertramai, pasilik! Atleisk.
Kaip galiu nepadėti veteranams?
Ei.
Perkėliau savo praktiką į Greit Džounso skersgatvį.
Mažumėlę nesuvaldžiau nuskausminamųjų.
Tad Niujorko valstijos lėšomis
buvau priverstas pailsėti.
Eikš, bičiuli.
Parašiau draugams, kad padėtų.
Nenutuokiau, kaip tai juos paveiks.
Jei tavo šeima gali padėti Bertui ištrūkti iš kalėjimo,
manau, turi jų paprašyti.
Paktas yra paktas, Valeri.
Juk sakiau, kad ne šiaip sau nuo jų pabėgau.
Daugiau žinoti tau neverta.
Bet taip, mano šeima gali jam padėti.
Tačiau jei susisieksiu su jais, jie sužinos, kur aš.
O jei jie tai žinos,
tada ras būdų mane parsitempti.
O įkalbinėti jie moka.
Jis tik stengėsi padėti pulko draugams.
Girdėjau, jiems grįžus nekaip sekasi.
Mes abu, regis, žinojom, kuo tai baigsis.
Ką turi galvoje?
Tai, jog kartu galim būti tik Amsterdame.
Esi daug kalbėjęs apie tai,
ką ketini veikti grįžęs į Ameriką.
Gal jau metas?
Sakiau, kad noriu būt advokatas.
Noriu padėt žmonėms. Tokiems, kaip tie kareiviai.
Noriu kovot už tuos, kurie nesugeba
pakovot už save, remiantis įstatymais.
Tu dar sakei, kad nori gyvent Amsterdame su manim.
Taip.
Noriu abiejų dalykų. Noriu grįžt namo ir kovot.
Ir noriu likt su tavim. Noriu gyvent. Iš tiesų gyvent.
Kaip suderinsi abu norus?
Yra būdas.
Bet dabar privalom padėt Bertui.
Kas bus su mumis? Aš tave myliu.
Reikia padėti Bertui.
Gerai.
Renkis.
Haroldui
Netrukus ji dingo,
Haroldui netarusi nė žodžio, palikusi laiškelį.
Mane staiga išleido iš kalėjimo.
Iš jos nebuvo jokių žinių.
Haroldas grįžo į Niujorką. Gavo teisininko diplomą.
Pateiksime ieškinį.
Kartu dirbome dešimt metų.
Mes su gydytoju jumis pasirūpinsim.
Mes traukėme žmones iš pačių sunkiausių bėdų,
kol nesusidūrėm su Mykinso byla.
Dabar mes patys pakliuvome į bėdą.
Ir gali būti, jog neišgyvensime.
Dievuliau. Vargšė mergina.
Neištversiu.
Kažkas čia negerai, Haroldai.
Kaip tu ten visąlaik sakai?
Kovosim ir laimėsim.
Surasim išeitį, kad ir kas bus.
Ačiū. Man to reikia.
Kur eini?
Bus saugiau, jei nueisime nuo gatvės.
Žinau, kur mes.
Žinau. Tik ne ta moteris, Bertai.
Šviesa išjungta. Ar ši vakarienė - staigmena?
Ji pažįsta žmones iš Liz Mykins pasaulio.
Butas kvepia tabletėm nuo kandžių, kaip ir tavo santuoka.
Ačiū, bičiuli.
Tikras draugas tau tiesą pasakys.
Peršti. Kaip mes atrodom?
Gerai?
Padėk man.
- Ar tiesiai žiūri? - Taip.
Matau, nori pasirodyt patraukliai Beatris?
Bertramai?
- Sėsk. Atsipalaiduok. - Neužtruk per ilgai.
- Prašau, pasistenk būti optimistiškesnis. - Bertramai?
Tik pažvelk į save.
Vakarienės nebus. Atleisk. Tai buvo klaida.
Tai kodėl kvietei mane?
Nes pasidaviau silpnumo akimirkai.
Nejaugi mes tuo tapome? Silpnumo akimirka?
Apie tai neturi sužinoti tėvas,
nes atims iš manęs visas privilegijas.
Kas atsitiko?
Pameni tuos mūsų vakarus?
Skaitėm Emilės Dikinson poeziją, dainavom kartu,
akių negalėjom atplėšt vienas nuo kito. Kas atsitiko?
Prisimenu, taip.
Už tai tave ir myliu.
KOMITETAS už STIPRŲ DOLERĮ
Ar tu parkritai?
Susižeidei nugarą? Parodyk man.
Visą dieną siaubingai skauda nugarą.
- Ne dabar. - Tik trumpam. Nagi.
Kadaise buvai toks gražus.
Dėl Dievo meilės.
O dabar - toks absurdiškai bjaurus.
Siaubingai subjaurotas.
Į tave net žiūrėti sunku.
Nešioji korsetą kaip moteris.
- Koks bejėgis. - Beatris...
Aš daugiau nebegaliu.
Kažkaip iškrypėliškai reaguoji į mano randus.
Tu mane renkiesi
ar tau manęs reikia?
Koks čia klausimas?
Šiandien vienas žmogus
man pasakė, kad tikra meilė būna, kai renkiesi žmogų,
o ne kai tau jo reikia dėl kažko.
O kai mes susipažinom, tau manęs reikėjo, ar tu rinkaisi mane?
Ar dėl mano ryšių? Dėl mano šeimos prestižo,
nes buvai vargšas studentas iš Niujorko šiaurės?
Ar pasirinkai mane?
Tik mane?
Tą patį klausimą uždaviau Bertui vos prieš kelias minutes.
Haroldai Vudmanai. Kodėl tavo rankose moteriška rankinė?
Bilo Mykinso dukra Liz
buvo nustumta šįvakar po automobiliu.
Ką? Rimtai?
Ji mane pasamdė, nes mes pažinojom jos tėvą.
Todėl ji mumis pasitikėjo.
Kažkodėl policija mano, kad nustūmėm ją mes.
Ir mums reikia žmogaus ar kažko.
Reikia žmogaus, kuris mums padėtų.
Kaip dėl „Rouz“ pavardės?
Prieš mirtį Liz Mykins spėjo paminėti,
kad ponas Rouzas jai padės.
Jokio Rouzo Liz negalėjo žinoti. Tai - žydiška pavardė.
Ačiū, Beatris.
Tu - pusiau žydas. Haroldai, neišgirdai.
Kaip tai?
Ji turbūt sakė „Vouz“, su V.
Tai - žymi šeima, anot „Socialinio registro“.
Vouzai - pačiame jo viršuje.
Bertai, aš sakiau tą patį.
Mus puola tavo pasaulis, ne mano.
Kas čia?
- Kaip drįstat laužtis? - Durys buvo atrakintos.
- Jūs registruotas šiuo adresu? - Regis, taip.
Detektyve Getvaileri, kokiu reikalu?
Reikia dar vaistų, Lemai?
Juk nešioji tokį pat įtvarą kaip ir aš,
skirtingai nuo pono Hiltso.
Dėl plokščiapadystės vokiečiams jūs nesirodėte.
Juk žinai, ko atėjau, Bertai.
Nustūmę po automobiliu Mykins, jūs su Vudmanu pabėgote.
Kodėl manai, kad tai padarėm mes?
Nedaugelis atitinka aprašymą
daktaro, ant žemės ieškančio savo akies ir jo juoduko advokato.
Žuvusi moteris buvo nusamdžiusi Haroldą
tirti jos tėvo mirtį.
Šiandien atlikau jo skrodimą.
Jis buvo pulko, kuriame tarnavome, generolas, Lemai.
Liudininkai sako, jūs ją pastūmėt.
Ne, teko bėgti dėl kilusio chaoso.
Kilo triukšmas. Žudikas parodė į mus.
Jis - patyręs nusikaltėlis.
Man reikia vieno - pateikti kapitonui atsakymus.
Kol kas jūs - įtariamieji.
Ar turit sutartį su Liz Mykins? Galit įrodyti, kad ji
nusamdė jus kaip savo advokatą?
Žinoma. Galiu tai padaryti.
Dar pridėsiu preliminarią skrodimo ataskaitą
ir Bilo Mykinso dvaro dokumentus.
- Puiku. - Ne, mes tave nusivesim...
Patrauk nuo manęs rankas.
Hiltsai.
Aš - Advokatų rūmų narys. Neliesk manęs.
Man nepatinka, kad šis žmogus yra advokatas.
Kolumbijos teisės universitetas.
Gal dėl plokščiapadystės tau sunku tai suvokti.
Mano plokščiapadystės tu neliesk. Gausi į galvą...
Hiltsai, ne, liaukis!
O jei mes rasim, kas už mus laiduos? Iš „Socialinio registro“?
Ar tai pelnys tavo kapitono dėmesį?
Pavyzdžiui,
ponas Vouzas, pažinojęs Bilą Mykinsą.
Bertramai...
Beatris.
Mano tėvai - daugiamečiai valstijos medikų tarybos nariai.
Ir galiu paliudyti, kad abu šie vyrai
nemoka meluoti nei vienas kitam, o tuo labiau policijai.
Jei suimsite juos nesuteikę galimybės
pateikti jums tai, ką pažadėjo, jums tai gali kainuoti darbą.
Mano tėvas turi daug draugų miesto rotušėje.
Tai pateikit tai, ką žadėjot.
Suprask, mes su tavim
turim kažką bendro.
Mes tarnavom, o jis - ne.
O kur rankinė? Kur ji dingo?
Tai gali būt įkaltis.
- Ką jūs darot? Padėkite į vietą. - Padėk.
- Kas joje? Kas čia? - Padėk.
- Tik sakau... - Padėk į vietą.
- Atsiprašau. Aš buvau atsargus. - Kas jums negerai?
Jis mokosi, Bertai. Jis bus geru detektyvu.
Kai pakalbėsi su Vouzu, pranešk man.
Ilgai nelauksiu, girdi, Bertai?
- Taip. - Duodu tau kelias dienas.
- Bet jei reikės, aš tave suimsiu. - Suprantu.
- Ir dar man reikia tų vaistų. - Supratau.
Netrukus pasimatysim tavo kabinete.
- Taip. - Bet padėtis - bloga.
Labai bloga.
Buvo įdomu.
Eik tvarkyti reikalų, tik pasisaugok pakeliui namo.
Penketo komitetas - gyvas.
Laikykit liežuvį už dantų.
Kodėl tiesiog neprivažiavo ir nenudėjo mūsų?
Penketo komitetas amžinai gyvas!
Ką dar šie vyrukai sumanė mums padaryti?
Mes - visur.
Tai dabar teks meluoti, kad pakliūtume į to žmogaus namus.
Mes susitiksime su ponu Vouzu, nesvarbu kaip.
Kokia čia labdara?
Episkopalinė. Kai atidarys duris, ką pasakysi?
Pasakysiu: „Sveiki...“
Aš - dr. Bertas Berendsenas. Čia - Haroldas Vudmanas, skvairas,
apdovanotas Garbės medaliu.
Tai Croix de Guerre, o ne Garbės medalis, puikiai žinai.
Croix de Guerre, taip. Atsiprašau.
Žinom, episkopalinės bažnyčios nariai myli poną Vouzą.
Jis nusivils su jumis nesusitikęs. Jo nėra.
Kada jis grįš, kaip manote?
Nežinau. Gal galite palikti laiškelį?
Turime perduoti tai tiesiogiai ponui Vouzui.
Vyskupo nurodymu.
Taip. Tuomet palikite kortelę.
Apgailestauju, ponai.
Bet ar galiu paklausti?
Pamatęs šią spintelę,
supratau, jog esu matęs
šiuos dirbinius.
Ar jie pagaminti vietos ligoninėje?
- Matot? Taip. - Panašu į veteranų darbus. Taip.
- Veteranų darbas. - Taip.
Juos globoja ponas Vouzas.
- Ir jie atsidėkoja jam šiais kūriniais. - Kaip gražu.
- Mes irgi esam veteranai... - Libe,
prašau, duok man vaistų.
Mano rankos stingsta, nervai šąla
ir visur diegia.
- Prašau. - Valeri, eik į savo kambarį
arba aukštyn.
Nematai, kad atėjo žmonės?
Ką tu čia veiki?
O ką tu čia veiki?
Ne. Nekalbėkit su ja. Ji nesveikuoja.
Valeri, nekalbėk su šiais vyrais.
Aš ne hemofilikė, Libe. Aš galiu kalbėt su žmonėmis.
Taip, ne hemofilikė, o epileptikė,
ir tau pakrikę nervai. Ne!
- Mes kalbėjom apie lėlę. - Nukąsiu tau ausis.
Ne! Sakiau, kad nedarytum to su lėle.
Ponia Moran! Karltonai...
- Karltonai! - Juk žinai, tai mane pykdo, Valeri.
Kaip drįsti! Karltonai!
Valeri, rimtai.
Juk kalbėjom, kad nepaliktum manęs vienos su ja.
Ateikite čia. Pakalbėsim.
Kaip nutiko toks sutapimas?
Nes tai - ne sutapimas.
Aš patariau Liz jus abu nusamdyti.
Kaip tai patarei mus nusamdyti?
Ji - mano draugė, ir jai reikėjo patikimų žmonių.
Už mūsų socialinio rato ribų.
Kaip keista.
Aš jums nesakiau savo pavardės. Bandenberg pasivadinau keliaudama.
Bet mes patys Amsterdame sutarėme nekalbėti apie praeitį.
Tiesa?
Visą šį laiką gyvenai Naujajame Džersyje?
- Taip. - Didžiulis namas.
- Čia tu gyveni? - Taip.
Ir nerašei?
- Nei skambinai. - Man buvo gėda.
Aš tokia nebuvau. Amsterdame jūs pažinote mane kitokią.
Neišlaikai pusiausvyros?
Turiu nervinį susirgimą.
- Anksčiau nesirgai. - Ne, anksčiau to nebuvo.
Mes čia atėjom su reikalu.
Nepamirškime, Haroldai, tai skubu.
Valeri,
ar pažįsti Tomą Vouzą?
Žinoma, pažįstu Tomą.
Mes pakliuvom į rimtą bėdą, Valeri.
Mums reikia, kad jis už mus laiduotų.
Jis - geras žmogus, bet ar jis laiduos už jus, nežinau.
Jis vengia prieštaringų dalykų. Jis lengvai įbauginimas.
- Ar jis tavo vyras? - Karltonas ateina!
Ne. Jis vedęs tą šūkaujančią moterį,
norinčią jus išspirti lauk. Jis - mano brolis.
Po visko, kas buvo Amsterdame,
pasirodo, kad mes su Bertu tavęs nepažįstame.
Tu žinai, kas aš tokia. Aš žinau, kas tu toks.
Visi trys žinom. Bertas - irgi.
Apie vienas kitą žinome tai, kas svarbiausia.
Ir jei judu vis dar laikotės susitarimo, aš esu jo dalis.
Gal ne po 12 metų.
Taip, po 12 metų.
Nes čia atsidūriau todėl, kad man teko grįžti dėl tavęs ir tavęs.
Tai tiesa.
Sakiau, kad tau išvykus iš Amsterdamo, nutiks kažkas blogo.
Sakiau, kad prasidės bloga dalis. Ar nesakiau?
- Tai tiesa. - Ir štai.
Valeri, Karltonas ateina. Atidaryk duris.
Mes galim išvykti.
Čia viskas kitaip, todėl abejoju.
Karltonas ateina, Valeri.
- Jaučiu, ten - Karltonas. - Ne.
Ne. Ne.
- Karltonai, prašau... - Pala.
Valeri, matai, kaip būna? Iš kur pažįsti šiuos vyrus?
Jis peikėjasi. Brendį, ponia Moran.
Ne, ačiū. Aš negeriu.
Abejoju, ar galiu pasitikėti vyru, kuris negeria,
ypač tokiu metu.
Kur mano akis, Haroldai?
- Čia. - Ačiū.
Nesitikėjau, kad mano namuose bus partrenkti du apdovanoti kariai.
Tik vienas, pone.
Tiesa, pone Vudmanai. Jūs - pernelyg vikrus Karltonui.
Tiesa.
Jie ėmė kalbėti su Valeri, o ji nesveikuoja.
Prašau, brangioji, liaukis verkusi.
Normalu, kad ji verkia, Libe. Ji sužinojo apie draugės mirtį.
Negalėjome amžinai slėpti tai nuo jos.
Nesu tokia ligonė, jog negalėčiau kalbėt su žmonėmis.
Palikai mane su ta invalide, puikiai žinodamas, jog aš manau,
- kad jos vieta - ligoninėje. - Libe.
- Jos pačios labui. Aš... - Dar sykį tai išgirsiu,
- pati ten keliausi. - ...paguldysiu tave į ligoninę.
- Tave reikia teisti, ragana. - Ponios, prašau.
Ponios. Liaukitės.
Atleiskite, kad pakėliau balsą.
Ji kalbėjo su jais kaip su pažįstamais. Aš persigandau.
Jūs pažįstami?
- Taip. - Ne.
- Taip. - Mes - pažįstami.
Buvome Europoje.
Amsterdame.
Ligoninėje.
Jie sakė, kad iš episkopalinės labdaros.
Ar tame yra tiesos?
- Žinoma. - Iš dalies.
Iš dalies?
Artėja pokylis.
Svarbiausias veteranų renginys. Ten gali būt ir bažnyčios narių.
Bilas Mykinsas turėjo sakyti kalbą.
Bet mes atsidūrėme siaubingoje padėtyje.
Mus kaltina Liz Mykins nužudymu, kas nėra tiesa.
Liz paminėjo Vouzo pavardę,
tad manėme, kad gal žinote, kas ją persekiojo,
tai mus išteisintų.
Mes - veteranai. Gerbtini žmonės.
Mes nebūtume į tai vėlęsi,
bet norėjome padėti.
Bilas Mykinsas buvo geros širdies žmogus.
Jame nebuvo nė kruopelytės blogio.
Tuomet kodėl man teko jai padėti?
Kodėl aš turėjau ją siųsti pas šituos du?
Aš irgi jai padėjau, mieloji.
Sakiau, kad ateitų pas mane, kol nenutiko kas baisaus.
Ir pažvelk, kas nutiko.
Taip. Matai, ką padarei, Valeri? Suprantu, kad tau skaudu,
- bet tau nederėjo veltis. - Tai ne jos kaltė.
- Ji nekalta. - Tomai.
- Kaip tai nekalta? - Nekalta...
- Kai kur ji juk kalta. - Tomai.
Tomai.
Ji - ligonė.
Mes galim išsiaiškint, kas nužudė Bilą Mykinsą.
Turbūt tie patys žmonės, kurie nužudė jo dukterį.
Mes pasistengsim.
Tai padės atstatyti mūsų reputaciją.
Skrodimas parodė, kad jį galimai nunuodijo.
Vaistais, kol jis buvo Europoje.
Ar žinote, su kuo jis keliavo, kas jį siuntė?
Aš galiu padėti jums sužinoti, bet asmeniškai negaliu veltis.
Esi bailys, Tomai.
Nedrįsk vadinti jį bailiu.
Juk žinai, kad jį mokykloje taip vadino.
Tai žiauru, Valeri, pati žinai.
Mane nuolat kalbina dalyvauti komitetuose, klubuose.
Žinote, ką darau vietoj to?
Stebiu paukščius.
Štai ką.
Neblogai, gamtoje pabūnate.
Paukščius stebi. Absurdas.
Tu pati absurdiška su tais savo filmais, skustuvais, puodeliais
ir tais savo dirbiniais. Rimtai, Valeri, jie - nenormalūs.
Atleiskite.
Sakėte, kad padėsite išsiaiškinti,
su kuo jis keliavo į Europą. Kas tai žinos?
Gilas Dilinbekas. Žinote jį?
Visa šalis jį žino.
Daugiausia apdovanojimų gavęs jūrų pėstininkas JAV istorijoje.
- Taip. - Išties.
Dilinbekas buvo Mykinso draugas. Jie abu buvo generolai.
Aš kariuomenėje netarnavau.
Vadovavau šeimos tekstilės įmonei.
Dilinbekas jums pasakys, su kuo keliavo Mykinsas.
Niekuo kitu nepasitikėčiau.
O pats prie tokios informacijos neprieinu.
- Gerai. Mes matėmės su juo dukart. - Taip.
Fotografavomės su juo Belgijoje, paskui...
- Vašingtone. - ...kariuomenės protesto marše
- 1932-ųjų vasarą. - Taip.
- Turim ir nuotraukų, pone Vouzai. - Taip.
Jis su bet kuo nesikalba.
Jei su juo bendravote, ir jis jus gerbia,
jūsų šansai net didesni nei mano.
Jis nepasitiki pasiturinčiais žmonėmis.
Jei susitiksite su juo, praneškite. Norėčiau paspausti jam ranką.
Libė matė Dilinbeką kronikoje ir įsimylėjo.
- Nekalbėk niekų, Valeri. - Nuolat tauškei apie tą kroniką.
Jis - įspūdingas vyras.
- Ir toji kronika man patiko. - Taip.
- Tik nejunk jos, Tomai. - Įjunkime ją jiems.
Valeri,
Dilinbekas gal vienintelis gali padėti
tavo draugams jų bėdoje.
Norėtumėte pamatyti tą kroniką?
Puiku.
DŽEFERSO ŽINIOS VETERANŲ PROTESTO MARŠAS!
Pernai protestavusiems dėl išmokų veteranams
vis dar vadovauja generolas Gilas Dilinbekas.
Veteranai dar negavo išmokų,
tačiau drąsusis generolas vis dar reiškia visų valią.
Mane siaubingai siutina.
Daugelis jus vadina valkatomis.
„Valkatos! Jūs, vyrai, esat valkatos.“
Kas jie tokie, kad drįstų taip kalbėti?
Jūs - kareiviai.
Jūs aukojote savo gyvybes, rankas, kojas.
Jūs kentėjote gindami savo šalį.
Vyriausybė išstūmė juos į paraštes.
Veteranai negavo išmokų.
Kas liejo kraują už mūsų šalį,
įstatymus ir konstituciją...
Jūs, bičiuliai.
Tomai, sugedo juosta.
Atleisk, mieloji, tuoj pakeisiu.
Mėgstamiausia Libės kronika.
Mes irgi ten buvom. Fotografavomės su generolu.
Labai gražus vyras. Stiprus vyras.
Tikro vyro charakteris.
Tomo charakteris irgi geras. Taip,
vietoj politikos jis stebi paukščius. Bet tai prasminga.
Žadėjai grįžti.
Kurių galų? Kad mane paliktum?
Nežinojau, ar aš tau buvau tik nuotykis,
ar iš viso apie mane galvojai, Valeri.
Aš negalvojau apie nieką kitą. Tikrai.
O tu?
Aš - irgi.
Tikrai?
Taip.
Kodėl pasakei, kad tau gėda? Ko gėda?
Visus šiuos metus gėda buvo susisiekti su manim?
Gėda, kad pamatysi mane tokią. Amsterdame buvau kita.
O ir kam? Šioje šalyje mes negalim būt kartu.
Matote tą sodą?
Kasdien jame praleidžiu bent valandą.
Puiku.
Žvelgdamas į raudonkrūtį svilėną,
tamsiaakį junką,
galvoju apie mūsų planetą.
Aš šitų paukščių nežinau.
Anglijoje yra toks žmogus.
Jis pažeidė visas šventas paukščių stebėjimo taisykles.
Iš 24 nykstančių rūšių paukščių lizdų
jis paėmė 24 kiaušinius.
Vien tam, kad išgarsintų savo vardą,
išleisdamas knygą apie kažkokį beprasmį atradimą.
Tokio tipo žmogus, manau,
padarė tai Bilui Mykinsui ir jo dukrai.
Ne visai suprantu, pone. Norit pasakyti, kad tas žmogus, paukščiai,
Anglija, lizdas ir knyga,
kad jis nužudė Bilą Mykinsą?
Aš tik sakau.
Tokio tipo žmogus.
Gerai. Vis tiek nepagaunu, ką norite pasakyti.
Dr. Berendsenai, jūs, regis, geras žmogus
su savo vaistais ir veteranais.
Jums neturi būti trukdoma. Jums reikia padėti.
- Bet aš esu tik vienas... - Pone...
mes nepadarėme nieko bloga, ir tai turi sužinoti policija.
Gal Dilinbekas padės.
- Rytoj? - Rytoj?
Ateik čia rytoj. Namie nieko nebus.
Jie bus kitame name, kur Libė rengia savo kultūrines diskusijas.
Ša.
Ką reiškia „ša“? Ką jūs darote?
Aš kalbėjau apie nusikaltimus Anglijos paukščių pasaulyje.
Tavo brolis - keistokas.
Bertai, nežinau, kas čia vyksta, bet tai - plačiau nei Mykinsai.
Aš jau nepasitikiu savo vaistais.
Mums reikia susitikti su Dilinbeku. Taip.
Puiku, pasiimkite mane su savimi.
- Valeri. - Aš galiu padėti.
- Ji gali. Tai tiesa. - Bertai.
Mes trise buvome neišskiriami.
Mes veikėme, mums pavykdavo, svarbiausia, mes gyvenom.
- Haroldai? - Aš privalau iš čia ištrūkti,
- maldauju! - Ji teisi.
- Bertai. Ji gali mums padėti. - Aš galiu padėti.
Valeri?
Ką veiki? Metas išlydėti tavo draugus.
Atvyksta dr. Malinas.
Ačiū, kad atėjote. Atleiskit, kad veltui.
Ačiū. Iš tiesų padėjote.
Lauksiu.
Perduokite mano atsisveikinimą Karltonui.
Ačiū. Iki greito.
Valeri?
Dr. Malinas atneš vaistus, kurių prašei.
Ar jūs dr. Malinas?
Taip.
Aš irgi daktaras. Galiu paklausti,
kokia jūsų kaip profesionalo nuomonė apie jos būklę?
Paveldimas nervinis sutrikimas.
Tai daro įtaką jos kraujo spaudimui, nervams ir jos judesiams.
Bet anksčiau jai taip nebuvo.
Su metais liga progresuoja.
- Ačiū. - Ačiū, daktare.
Dieve mano.
Negaliu patikėti, kad matėme Valeri.
- Ryt iš ryto... - Ji puikiai atrodo.
- Ryt iš ryto... - Gaila, kad ji serga.
...nueisime pas Dilinbeką, tikiuosi, mus pas jį įleis.
Dilinbekas nesutiko, Bertai.
Dilinbekas nesutiko? Kaip tai ne? Tu kalbėjai su juo?
Kalbėjau su jo žmona. Ji sakė ne. Jie sulaukia per daug žmonių.
Bandysime toliau.
Nusiuntei mūsų su juo nuotraukas?
Ne, nes nuotraukas turi neštis pats.
Kur Haroldas? Mes kartu turėjome eiti pas Dilinbeką.
- Jis seniai jau turėjo būti čia. - Nežinau.
Užtat čia atėjo policija ir nori su tavim kalbėti.
Viskas vienu metu.
Dar laukia Irma Sent Kler.
Dieve! Tiek to.
Riešutėliai
Ne dabar.
- Tai tikrai saugu, Valeri? - Ateik. Viskas gerai.
Jie - kitame name. Ten bus visą dieną.
Pameni?
Atrodai puikiai.
Čia tu.
- Amsterdamas. - Ištark „Amsterdamas“.
Amsterdamas.
- Šie vaistai turi būt geresni. - Žinoma.
Morti, jie nuo skausmo ir nervų.
Detektyve Getvaileri, norite vaistų?
- Leiskit padėsiu. - Tas klubas mane žudo.
Ne, palaukit. Duokit man.
Tas klubas mane žudo.
Štai taip.
- Kaip skauda. - Prašau.
Kitą sykį leiskit man. Kam reikalingi draugai?
Kito sykio nebus. Paklausyk.
Mes turbūt uždarysime tavo kabinetą.
Lemai, uždarysite kabinetą?
Taip, uždarysime tavo kabinetą.
Mums reikia tvirtų įkalčių.
Detektyve Hiltsai, jūs nesuprantate.
Mes su Lemu, čia ir čia.
- Pasakyk, Lemai. - Būtent. Mūsų kraujyje ir smegenyse
metalas. Įsivaizduok.
Turite plokščiapadystę.
Negalėjote tarnauti. Mes suprantame.
- Jūs vis dar pagrindiniai įtariamieji. - Kodėl?
Kodėl? Juk žinot, kad mes to nedarėme.
Ne, visi sako, kad darėte.
Visi? Visi... Tai sakė vienas vyras.
- Taip. - Jis pastūmė.
Ir mano kapitonui reikia žinoti, kodėl
tėvo skrodimą atlikai slaptai.
Visai ne slaptai.
Su Liz Mykins leidimu. Viskas - teisėta.
Haroldas gali tai patvirtinti.
Parodyk skrodimo ataskaitą.
Tuoj atnešiu ją
- iš Irmos Sent Kler kabineto. - Atleiskit, daktare.
Girdėjau, užsieny yra vaistų jėgai.
Gal turite ką jėgai?
- Ką? - Jėgai? Stiprybei.
Galiu paimti skrodimo ataskaitą
- iš Irmos Sent Kler... - Hitsai, palauk.
...geriausios skrodimo asistentės mieste?
Taip, ačiū.
Optimizmas.
Kaip suprantu, abu patyrėme neįprastus įvykius
po paskutinio mūsų susitikimo.
Kas nutiko? Kodėl rankovė tuščia?
Kaip tik norėjau pasakyti.
Pildžiau skrodimo ataskaitą, kai staiga įsiveržė
- piktas raudonveidis... - O Dieve.
- ...o kitas vyras... - Ką padarė?
Jie pargriovė mane, sulaužė riešą
ir paėmė skrodimo ataskaitą. Viską paėmė.
- Bet... - Neteisingai sugipsuota.
- Žinau. - Kreivai.
Reikia perdaryti, antraip bus blogai.
- Galiu? Paimsiu paltą. - Prisėsiu. Ačiū.
Kaip jūs?
Ne, neteisingai padaryta.
Štai. Laikykitės. Dar du.
Minėjote, kad jums patinka viena ispaniška melodija...
- Ką? - ...ar vis tik klasikinė?
Klasikinė...
Viskas.
Padaryta. Viskas gerai.
Gerai.
- Gerai? - Taip.
Viskas. Paimsiu raištį.
- Kad gerai laikytųsi. - Taip.
Apgailestauju, kad jums teko įsivelti.
Aš asistuoju atliekant skrodimus. Nuolat į ką nors įsiveliu.
Be to, tai suartino mane su jumis ir...
Jie mūsų laukia.
Tegu palaukia.
Kam čia ta muzika?
Jam patinka muzika. Tik nežinau, kodėl įjungė dabar.
Ar tau patinka ši muzika?
Man? Nežinau.
Beatris.
Ką čia veiki?
Kas ši moteris?
Irma. Mes kartu dirbame.
Ji - skrodimų seselė.
Tik nereikia.
Eime namo.
Neklausysiu tėvų, būkime kartu.
Tikrai?
Ko čia atėjai būtent dabar? Nebuvai čia kojos įkėlusi.
Nes Širlė man skambina, kada reikia ginti savo vyrą.
Mano tėvas valdo tavo licenciją. Pats žinai.
Gali įkalbėti savo tėvus įrašyti pavardes
į veteranų šventės komiteto sąrašą, kad sulauktume pagarbos ir orumo?
Dar gali pasakyti, kad ten turbūt dalyvaus Tomas Vouzas.
Galiu, bet kaip jį prisiviliosi? Tau nepavyks.
Aš jau kalbėjau su juo.
Aš jus supažindinau.
Nesupažindinai, o tik pasakei mums apie jį,
o mes su Haroldu patys su juo susipažinome.
Kaip gaila, Bertai.
Verčiau pagalvok, kas esi
ir kuo nori būti.
Širle. Tai nepadeda.
Mums reikia raiščio!
Kur skrodimo rezultatai?
Ją užpuolė, Lemai, greičiausiai tas,
- kuris pastūmė Liz Mykins. - Radau raištį.
- Galiu jį apibūdinti. - Ataskaita pavogta?
Taip, pavogta.
O kaip rezultatai?
Aš galiu jums juos pasakyti. Įsiminiau.
Skrandyje aptikau gyvsidabrio, luminolio ir somnifeno -
didelius kiekius.
Spėju, jį nuodijo visą paskutinę jo gyvenimo savaitę.
Jei paskutinę, vadinasi, jis buvo laive.
Vadinasi, kapitonui nieko pateikti negaliu, tiesa?
Ji ką tik pasakė tau įkalčius.
Galiu duoti raštiškus parodymus. Nuolat tai darau.
Esu įgaliota miesto.
Ką manai? Gerai?
- Mes... - Esu sertifikuota.
Taip. Dirbame jūsų darbą.
O kaip žuvusi dukra? Sodink tu jį į kalėjimą.
- Leisk man. - Lemai.
- Koks čia arbatos servizas? - Prašau neliesti.
- Tai - menas. - Reik išmest. Jis bjaurus.
- Menas. - Joks čia ne menas.
Menas - gražu, miela, skatina galvoti.
Tai yra būtent tai.
- Būtent tai? - Taip.
Kuriems galams mielą arbatos servizą
paversti smurtine priemone?
- Geras klausimas. - Nelogiška.
Gal net šimtmečio klausimas, Lemai.
- Negalvok per daug. Lemai. - Bertai.
Lemai, kur dingo mūsų bičiulystė?
Pameni Argoną? Gyvenkime.
Naujos tabletės. Atmink.
- Lieki man skolingas. - Gerai.
Bet tu irgi man skolingas.
Atnešk man Haroldo sutartį su Liz Mykins.
Atnešiu.
Tiesa yra įmanoma.
Spėju, gal net ir meilė
įmanoma.
Vaistai veikia.
Tiesa, meilė, ką?
Haroldas turi automobilį. O aš - tik vieną akį.
- Vairuoti man neleis. - Mes juos surasim.
Viskas gerai.
Panele iš Ispanijos, dievinu tave
Vos tik išvydau
Apsvaigo širdis mana
Kitos išeities neturėjo
Panele iš Ispanijos, aš tave myliu
Dieve mano.
Skamba puikiai. Lari.
- Šventė neatšaukta. - Šventė neatšaukta.
- Tikrai neatšaukta. - Ačiū.
Susitikimas bus puikus, ir tu jame dainuosi.
Mes lipsime ant scenos!
- Būk atsargi. - Būk atsargus.
Miltonai!
Haroldas turėjo ateiti pas mane prieš kelias valandas.
Ar viskas gerai? Prastai atrodai.
Padėtis komplikavosi, tiesa?
Žinai, mano senelis kartą šovė žmogui į veidą.
Ir jam buvo šauta į veidą.
Nesusiję įvykiai. Skirtingi žmonės.
Bet viskas išsisprendė.
- Puiku. - Eime.
Dr. Bertai. Bertai. Man užspaustas nervas.
Dar nežinau, ką su tuo daryti.
Mes tuoj būsime. Puiku.
Kur buvai? Aš iš proto kraustausi.
Mes važinėjomės ir daug ką išsiaiškinome.
Kaip gali važinėtis,
jei laukia susitikimas su Gilu.
Ir policija laukia tavo žadėtų dokumentų.
Ar gavai antausį, Bertai? Nes ant skruosto raudona dėmė.
Aš kritau, gavau antausį, gavau... Karltonas man smogė.
Šitai mačiau pati.
Mes irgi nukentėjome.
Patekome į rimtą padėtį.
Prašau, ne dabar. Automobilyje.
Miltonai, nunešk tai detektyvui Getvaileriui.
Čia mano sutartis su Liz Mykins.
Ar sakiau, kad bus bėdų su tuo baltaodžiu dėžėje?
Dar ir balta moteris
atsidūrė po automobiliu.
Kur esmė, Miltonai?
Verčiau būsiu teisiamas už penkių baltų vyrų nužudymą,
nei vienos baltaodės moters.
Nes dėžėje gali atsidurti dar vienas ar daugiau juodukų.
Maldauju, paskubėkime.
Turėjome išvažiuot pas Dilinbeką prieš kelias valandas.
Antraip neturėsime išeities su ta policija.
Kodėl sustojome čia?
Čia net ne Bakso rajonas, o vis dar miestas.
Trumpam užsuksim į „Valdorfo“ viešbutį.
- Ar Dilinbekas čia apsistojęs? - Mes ne pas jį.
Tai ką mes čia veikiam? Haroldai, Valeri!
Neįtikėtina!
Sveiki, pone.
- Kiek ketinate... - Neketinu čia būti.
Šiandien turėjome vieną reikalą.
Vieną. Pakalbėti su Gilu Dilinbeku.
- Ir galbūt truputį... - Čia mano problema...
- ...orumo... - ...iš praeities, kaip supratome.
Ir sudrumsta mano ramybė, Bertai.
Dilinbekas nepadės, jei neišsiaiškinsime kas vyksta.
- O kas vyksta? - Nežinau, bet greit sužinosim.
- Duok raktelius. - Ne.
Tau vairuot negalima,
nes esi vienaakis pamišėlis.
Haroldai, tai neprotinga.
Bent jau pasakykite, su kuo čia susitiksime.
Su Polu Kenterberiu.
Su Polu Kenterberiu?
- Taip. - Tuo su stiklo akimi?
Iš Amsterdamo. Kuris mums padėjo.
Ji dar bendrauja su jais, Bertai.
- Labas, Polai. - Valeri, sveika.
Sveika. Haroldai.
Polas Kenterberis.
Berendsenai, kaip laikaisi?
Prašom. Rusvai žalios.
Šeši vienetai.
Labai malonu. Dėkoju.
Metas arbatėlei.
Ar čia tik man vienam patinka klaretas?
Man patinka jį gurkšnoti kartu su arbata.
Atsidūrėme keblioje padėty, Polai. Ačiū, kad skyrei mums laiko.
Valeri, mes padarysime viską,
ko reikės, kaip džentelmenai.
Chamas!
Apgavikas! Nekenčiu tavęs!
Istorija mane išteisins.
Kurgi ne.
Atleiskite.
Nieko tokio. Vaišinu gėrimu. Kad jau pats gavau.
Sveiki. Prašom čia.
Niekada
Pamenate Henrį Norkrosą? Jis - Amerikos...
federalinis darbuotojas, apie kurį
nereikia kalbėti, antraip jų čia nebūtų.
Kaip visa tai susiję su
„stiklo verslu“ Anglijoje
ir Vašingtono finansavimu?
Jie susiję. Daug kas susiję tarpusavy.
Gerai įsižiūrėjus, visas pasaulis
susijęs pačiais klastingiausiais saitais.
Sveiki, Bertai, Haroldai, Valeri.
- Labas, Henri. - Puikiai atrodai, Henri.
Ir man smagu, kad susitikome dar sykį
teisingoje istorijos pusėje. A?
Polai, matau, tau į veidą išpylė gėrimo taurę
- arbatos salėje. - Taip.
Seni reikalai iš Anglijos, Henri.
Ne. Tavo įžeidimas yra mano įžeidimas.
Viską papasakok. Tada imsimės kito klausimo.
Tas vyras - iš Didžiosios Britanijos ornitologų draugijos.
- Vienas tų niekšų, a? - Taip.
Kas?
Girdėjau istoriją apie negražų poelgį
Anglijos paukščių draugijoje.
Galvoju, ar tik ne apie jus ta istorija?
Mūsų atradimas buvo išties reikšmingas.
Mes įrodėme, kad gegutei stinga kompetencijos, mandagumo
ir užsispyrimo suktis lizdą.
Kodėl tai kažkam galėtų
būti įdomu?
Nes tai rodo, jog gegutė - paukštis parazitas.
Ji apgauna padorius paukščius, susisukusius lizdus.
Gegutė sunaikina šeimininko kiaušinius, o paskui - ir patį lizdą.
Berendsenai, gegutei nusispjaut, supranti?
Sakyčiau, tai įrodo, jog gamta, įskaitant žmones, gali naikinti
- ir parazituoti. - Tikra tiesa.
Tai patvirtina vaizdai, kuriuos šiandien matėme.
Bertai, štai kas mums nutiko. Klausyk.
Norėjome tau tai pasakyti.
Tai bus įdomu ir Polui su Henriu.
Šiandien pakliuvome į itin keistą kliniką
ir radome štai ką.
Tokie simboliai ten visur.
Esate tai matę?
Penketo komitetas.
Kaip tartasi, nuėjau pas Valeri,
bet pastebėjome, kad mus kažkas seka.
Kažkas mus sekė iš už užuolaidų.
Tas pats, kuris pastūmė Liz Mykins.
Jam, matyt, atsibodo, ir jis nuėjo,
bet mes nusekėme paskui jį ir atsidūrėme Roklando rajone.
Nepažymėtame plytų pastate.
Jie, regis, manė, kad atėjom atlikt procedūros.
Sterilizuotis.
Priverstinės sterilizacijos klinika.
Tada pamačiau tą patį vyrą.
Raudonu veidu. Kuris pastūmė Liz Mykins.
Pažvelgęs į mane jis tarė...
Puiki proga atsisveikinti su savo nepakankamumu.
Jums atliks procedūrą.
Nė iš vietos!
Šūdas.
Iškvieskite kapitoną!
- Nagi. - Laikykite juos!
- Padėkit mums! - Kvieskit kapitoną!
DIDŽIOSIOS NACIJOS DRAUGIJA
Galiausiai iššovus Valeri ginklui,
kulka pataikė į stiklą, mes ištrūkome
- ir grįžome į miestą. - Dievuliau.
Džiugu, kad jūs sveiki.
Bet jei nesužinojote raudonveidžio žudiko tapatybės,
tai mums iš to jokios naudos.
Ką šneki, Bertai? Tai visaip susiję su viskuo.
Šiandienos įvykis...
- Kaip? - Viskas prasidėjo nuo manęs.
Draugams iš Longvju, Teksaso, pasakiau,
kad nesilankytų toje siaubingoje klinikoje,
kaip ta, kurią šiandien matėm.
Gauja baltų vyrų ėmė mane persekioti. Kėsinosi užmušti.
Jiems labai nepasisekė.
Aš išvykau iš Longvju, Teksaso ir viską pamiršau.
Tai kur kas plačiau už jus, Teksasą ir Roklandą.
Yra viena organizacija, norinti tai daryti visame pasaulyje.
Ką tai reiškia?
Yra tokia politinė grupuotė čia ir Vokietijoje,
remianti tokias klinikas
ir norinti valdyti pasaulį.
Valdyti pasaulį?
Būtent taip.
Kas toje grupuotėje?
Teisingiau bus
klausti kodėl.
Pasikalbėkite su Dilinbeku.
Paklauskit jo, už ką nužudytas jo kolega generolas Mykinsas.
Dilinbekas bando žaisti su ta grupuote,
kad sužinotų, kas jie tokie ir ką planuoja.
Penketo komitetas.
Organizacija vadinasi „Der Fünf“.
Penketo komitetas. Aiškinamės, kas jie tokie.
Penketo komitetas.
- Taip. - Taip.
Būtų puiku, jei Dilinbekas pasakytų kalbą jūsų šventės metu.
Jūsų renginys, regis, tampa svarbiu.
Jei įkalbėtumėte Dilinbeką sakyti kalbą,
tai gal pritrauktų įtakingesnius grupuotės narius.
Taip, tą žudiką iš gatvės ar jų vadovybę, kuri už tai moka.
Pala.
Ne. Aš nenoriu, kad šį renginį,
mano ir Haroldo renginį,
taip išnaudotų.
Išnaudotų? Ne.
Tai greičiau gynimas to, kas jums brangu.
Aišku?
Amsterdame sakėme, kad mes į jus kreipsimės. Štai ir kreipiamės.
Štai ir kreipiatės.
Jau baigėme?
Ar dar kalbėsite apie paukščius?
Daugelis mano, kad tai darome
dėl ramybės ir susiliejimo su gamta.
Bet man paukščių stebėjimas patinka tuo,
jog esi priverstas nuspręsti,
į ką žvelgi.
Aš tobulinu savo gebėjimą atskirti.
Patikėk manim,
dabar pats metas įsikišti.
Gilas Dilinbekas tame renginyje
bus kaip magnetas, ištraukiantis visas vinis iš sienų,
kad tas klastos kupinas namas
susilygintų su žeme. Tark žodį, Bertai. Prašau.
Pasistenk, Bertai.
Nenoriu sakyt „sakiau jums“, bet šis reikalas virsta
kažkuo didesniu, nei galėjome įsivaizduoti.
Taip.
Šventė, kuria pasinaudos Polas...
- Kas tau? - Viskas gerai?
Taip. Kartais užeina. Viskas gerai.
Taip?
Jautiesi gerai, tada staiga
ima svaigti galva...
Užeina ir praeina.
Pradžioje sakė, kad man - epilepsija.
Nepatyriau nė vieno priepuolio,
bet man sakė, kad prasidės.
Bet jų galima išvengti, jei vartosiu vaistus.
Todėl ir pradėjau.
Tada pasipylė kiti simptomai,
ir man pasakė: „Tai paveldėta. Iš mamos pusės.“
Ir pasiūlė kitų vaistų, kuriuos ėmiau gerti.
Praėjus keleriems metams,
aš beveik neišeinu iš namų.
Jaučiuosi it ligonė, negyvenanti, ir aš
ėmiau abejoti visu tuo.
- Viskas gerai? - Taip. Nelaikyk manęs.
Man viskas gerai. Tik reikia...
Man tereikia minutės poilsio.
- O Dieve. Kaip tu? - Prastai.
- Valeri. - O, taip.
Viskas gerai.
Žiūrėkite, lipu laiptais. Galva nesvaigsta.
Nesvaigsta. Viskas gerai. Galiu net bėgti.
- Vajė... Valeri! - Valeri!
- Lauk kartu su ta girtuokle! - Mes pažįstam generolą.
- Turim nuotraukas. - Velnias.
Nereikia man tų nuotraukų.
- Lauk iš čia! - Aš - daktaras.
- Lauk. - Aš - veteranas.
- Tau pačiam tuoj prireiks daktaro... - Ačiū.
...kai duosiu į kailį.
- Kvėpuok. - Iškviesiu policiją.
- Porą minučių... - Ne, viskas gerai.
- ...jūsų vyro laiko. - Ne.
Kažkaip turiu įveikti
- negalavimą. - Mūsų reputacija...
- Neketinu dėl to depresuoti. - ...šuniui po uodega.
Turi keisti vaistus ir gydytoją.
Šunsnukis. Viskas man buvo gerai.
Gal atėjo metas man išvykti.
Kaip tai išvykti?
Net jei išaiškinsim Mykinso bylą,
iš mūsų trijų už grotų sėsiu aš.
- Tokia sistema. - Haroldai.
Sakiau tau pradžioje, kad tai geruoju nesibaigs.
Miltonas sakė, kad tai geruoju nesibaigs,
bet ji įkalbėjo ją mus pasamdyti.
Ji? Ji įkalbėjo?
Ji tave ištraukė iš kalėjimo, pamiršai?
Negalite dabar nuo manęs nusisukti.
Tu sulaužei paktą, pameni?
Aš? Kada?
Nereikėjo tau išvažiuoti.
Jūs bent jau patyrėte meilę, net jei neliksit kartu.
Aš nesu patyręs, ką tai reiškia.
O tokios kančios nelinkėčiau niekam.
Aš gailiuosi, kad radau meilę.
Nes labai skauda.
Palaukit!
Generolas vis tik jus priims.
Tik nesusimaukit.
- Pasitempkite. - Greičiau!
Padėkite man.
- Atleiskite už nesusipratimą. - Nieko tokio.
Sulaukiame daug nekviestų svečių.
- Žinoma. - Tų, kurių nenorime matyti.
- Atleiskite. - Ačiū.
Aš - ne girta.
Kas jums, panele? Kas negerai?
Truputį svaigsta galva ir dar visko... Atsisakiau...
- vaistų. - Man irgi kažkada svaigo galva.
Pasaulis sukosi aplink. Pasiūlyčiau jums išgerti,
- bet mes namie nelaikome alkoholio. - Gerai.
Kepures ir paltus palikite čia.
- Paskui prašau čionai. - Ar mes einame be eilės?
Ponas Magvairas ateina kiekvieną mėnesį
aptarti to, ko nepasako mano vyrui.
Tiesa, pone Magvairai?
Ką aš išmanau?
Aš tik verdu žuvienę prancūziškai,
nes generolas kadaise jos ragavo Prancūzijoje.
Generole? Jie atėjo.
Savo vyrą vadinate generolu?
Tik darbo dienomis.
O kaip vadinate jį savaitgaliais?
Tai labai asmeniškas klausimas.
- Kas tau? - Nekaltink manęs, kad mus išspirs.
- Aš tiesiog paklausiau. - Nerviniesi?
Ji nuolat pokštauja. Už tai ją myliu.
Kokia garbė, pone.
Ar persigalvojote dėl nuotraukų?
Iš kur man žinoti, kad nuotraukoje jūs?
Taip, pone.
Aš - daktaras. Ji - seselė. Jis - advokatas.
Mes susitikome Belgijoje,
kur, jei pamenate, mes pirmąkart sutikome jus.
Kaip ir aną vasarą Vašingtone, protesto maršo metu.
Aš pamenu tik vieną dalyką.
Jūs kai ką padarėte...
Jūs dainavote dainą, regis.
- Kurią, pone? - Patys prisiminkite.
Aš sutinku tūkstančius žmonių. Jūs mane sutikote vos porą kartų.
Jūs turite prisiminti tą dainą.
Sudainuokite, tada žinosiu, kad tai jūs.
- Dainą. - Ar matei kada svajonę...
- Svajonę? - Svajonę?
Taip
- Taip... - Ar kada girdėjai, kaip svajonė
- Kalba? - Matai? Taip.
Girdėjau
Ne, ne ta daina.
Ar dainavome prancūziškai?
Prisiminsiu ją išgirdęs.
Taip. Šita.
Teisingai.
Mes ją sugalvojome. Ji nieko nereiškia.
Nesąmonių daina.
Bet ji mums labai patinka.
- Jūs - daktaras? - Taip, pone.
Per vieną dieną jūs evakavote 4 000 vyrų.
Jūs - labai žymus.
Tai buvo kitas daktaras.
Jis buvo iš San Fransisko.
Man taip visada nutinka.
Ne jūs?
Mes su Bertu evakavome porą tūkstančių vyrų per vieną dieną, pone.
O jūs, pone, peiliu nudūrėte 30 vokiečių,
už ką buvote pramintas Juodąja Mirtimi?
Ne, pone, Juodoji Mirtis - Henris Džonsonas. Aš nudūriau dvylika,
ir jie man padarė tai.
Aš irgi išgelbėjau daug gyvybių.
- Tikrai? - Taip.
Turite kuo didžiuotis.
Gėda, kad jus privertė vilktis tas prancūziškas uniformas.
Turite vilkėti savo šalies uniformas.
Iš jūsų lūpų Dievui į ausį, pone. Ačiū.
Generole?
Bilas Mykinsas.
Bilas buvo mano draugas,
ir tai, kas nutiko jam ir jo dukrai yra tragedija.
Baisi gėda, kad tai niekam nerūpi.
- Mums rūpi. - Taip.
Velionė Liz Mykins buvo mus pasamdžiusi.
Ji jus pasamdė? Kodėl?
Ji netikėjo, kad jos tėvas mirė sava mirtimi.
Pakeliui iš Europos.
Paskutinį sykį kalbėjau su savo draugu, jam paskambinus iš Romos.
Iš viešbučio.
Sakė, kad matė kai ką siaubingo.
Tai sukėlė jam didelį nerimą.
Todėl Bilas Mykinsas buvo nužudytas.
Matėte tą vyrą apačioje, kai įėjote?
Kas dvi savaitės
jis ateina su... Matėte jo krepšį?
Jis man siūlo krepšį pinigų.
Už ką?
Kad pasakyčiau kalbą.
Jis nesako, kas jį siuntė. Aš jo klausiu.
Klausiu: „Nuo ko pinigai?“ Jis neatsako.
Jie jums moka, kad pūstumėte į jų dūdą.
Taip, būtent.
Jie žino, kad veteranai jūsų klausys.
Penketo komitetas.
Kažkas sumanė kažką tamsaus ir klastingo.
Ateikite.
Paklausk, ar jis sakys kalbą šventėje.
Pamėgink. Kaip Henris sakė.
Pone, jei tie žmonės su jumis susitiks,
o jūs norite sužinoti, kas už to stovi,
gal nueiti toliau
ir atvesti juos į veteranų šventę?
Jie turės kažkaip pasirodyti.
Magvairai, gali pasakyti, kodėl ateini kas mėnesį?
Generole, negaliu apie tai kalbėti prie kitų žmonių.
Kodėl? Juk sakei, kad neturi ko slėpti.
Ir kad visa tai - vardan gero tikslo.
Taip, pone, bet ne visi tai supranta.
Aš nesuprantu, ką ir kam atstovauji tu?
Galite man pasakyti?
Aš neturiu teisės sakyti, ką atstovauju, pone.
Bet tai - labai svarbūs žmonės,
o jų turima itin svarbi organizacija
pakeis viską į gerą pusę.
Jų tikslas, kaip sakiau, pone,
tinkamai vadovauti mūsų tautai šiais ekonominės krizės laikais.
Baltuosiuose rūmuose - invalidas.
Ruzveltas - silpnas. Norėtume, jog kreiptumėtės
veteranų ir naujos lyderystės vardu.
Tam yra rinkimai, Magvairai.
Netikite Konstitucija?
Tikiu, bet mes manome, kad veikti reikia nedelsiant.
Veikti turi generolas pensijoje prieš rinkimus?
Ar turiu tapti diktatoriumi?
Šito nori tavo sponsoriai?
Diktatorium? Ne, galima pasakyti kitaip.
Kancleriu? Geriau skamba?
Vis tiek tai Konstitucijos pažeidimas.
Taip buvo su veteranais Vokietijoje ir Italijoje.
Rezultatai puikūs.
18 000, pone, nuo Penketo komiteto.
- Komiteto už stiprų dolerį. - Nuo ko?
Penketo komiteto?
Komitetas už stiprų dolerį.
Tautai reikia jūsų vadovavimo.
Suprantate mane, pone?
Pone Magvairai,
aš persigalvojau. Aš sakysiu kalbą.
Kaip džiugu.
Pats išsirinksiu renginį. Man smagiau
kalbėti Bilo Mykinso veteranams
iš jo suburto pulko. Kalbėsiu jų susitikimo šventėje.
- Žinoma, bet... - Nes noriu pamatyt
vyrus, kurie įdėjo pinigus į šį krepšį.
Noriu pažiūrėti jiems į akis ir paspausti jiems rankas.
Kadangi mes dabar partneriai, galiu patikinti,
kad jūs susitiksite su ponais iš Komiteto už stiprų dolerį.
Jie susitiks su jumis asmeniškai,
nors turbūt atskirame kambaryje.
- Gerai. - Dėkoju.
Nuostabu. Kalba bus.
- Pone Magvairai, paimkite krepšį. - Taip, pone.
Vis tiek nepasakysite,
kas jie tokie.
Tiesa?
Renginio metu, pone.
Tas, kas man pasiūlys daugiau pinigų
ir paaiškins man, ką sakyti, o ko - ne,
greičiausiai bus Bilo Mykinso ir jo dukters žudikas.
Ir atsakingas už viską.
Taigi, du kareiviai ir seselė
ėmė bendradarbiauti
su garbingu ir nusipelniusiu generolu Dilenbeku.
Generole, jums derėtų pakalbėti su Tomu Vouzu, Valeri broliu.
VOUZAS
7-a gamybos salė.
7-a gamybos salė, reikalingas mechanikas.
Nesu to matęs.
Gal tai šiuolaikinis menas.
Įdomu būtų pažiūrėti.
Aš norėčiau dar sykį pamėginti Amsterdame.
Tikrai?
Taip.
Tikėkimės, jog čia mums pasiseks.
Pone Vouzai.
- Bertai. - Galiu vadinti jus Tomu?
- Žinoma. - Pone Vouzai.
Susipažinkite, generolas Dilinbekas.
Generole.
Generole Dilinbekai, labai malonu su jumis susipažinti.
Jūs - tikras garbės bei stiprybės įsikūnijimas, toks...
Toks...
Iš tiesų man didelė garbė ir džiaugsmas...
ir iš tiesų tikiu viskuo, ką sakote.
Libe.
Toks...
stiprus...
Ji susijaudino.
Labai. Nepadoriai susijaudino.
Ar kada transliavote gyvai per radiją?
Šventę? Ne, nė karto.
Gali įsivaizduoti?
Įsivaizduok,
jūsų veteranai Šeboigane, Mičigane, Karbondeile, Ilinojuje,
sėdėdami namie,
klausosi per radiją tavo dainų, Bertai.
Ir jūsų kalbos, generole.
Kalbos, kurią man davė Magvairas?
Ne. Jūsų kalbos.
Kalbos, kurią pats norite sakyti.
Nepažįstu Magvairo.
Bet noriu, kad kalbėtumėte nuoširdžiai ir apgintumėte Bilą Mykinsą.
Ir visus bebalsius,
- paliktus likimo valiai veteranus. - Taip.
Parodykite kelią. O tie niekšai,
kad ir ką padarė Bilui Mykinsui, patys atsiskleis.
Aš pats pasiruošiu kalbą. Noriu pasakyt tiesą.
Reikėjo, kad Penketo komitetas ir Magvairas manytų,
jog generolas sakys jų kalbą
už naujus lyderius Baltuosiuose rūmuose. Skubiai. Be rinkimų.
Ir įkalbės veteranus tai palaikyti.
O Tomas, kaip žadėjo,
pasirūpino, kad nuo mūsų atstotų policija,
kuri, mūsų nuostabai, stojo mūsų pusėn,
kad sustabdytų piktadarystes.
Ir mes visi palaikėme generolą.
Jis apsiėmė masalo vaidmenį.
Niujorko veteranų SUSITIKIMO ŠVENTĖ
Labas vakaras, Amerika.
Aš, Vilkinas Hartsdeilas, transliuoju
gyvai iš kasmetinio veteranų susitikimo šventės.
Polai, Henri. Jis atėjo. Jis turi klausimų.
Norkrosai, Kenterberi.
Nesu matęs
tokio didelio Džordžo Vašingtono portreto.
Paklausiu paprastai. Kieno jūs pusėje?
Jūsų, suprantama.
Tas pats dievas, tik kita bažnyčia.
Ta pati ponia, tik kita suknelė. Mes su jumis - vienoje pusėje.
Būkite geri, paaiškinkite man tiksliai,
nes ketinu padaryti tai, kas man gali kainuoti gyvybę.
Svarbiausia, laukti
iki paskutinės sekundės,
kad atskleistumėte tiek nusikalstamumo, kiek tik įmanoma.
Mano sąskaita?
- Ne, pone. Ne jūsų. - Ne, Dieve. Ne, pone.
- Tik ne jūsų sąskaita. - Ne, pone.
Ten susirinko brangūs man žmonės.
Pasitikėkite mūsų atskyrimo galia, generole.
Taip, gegutė - lizde, tuoj gegutę pagausim.
Gegutė?
Ir prašau, leiskite mus švęsti.
Leiskit linksmintis.
Sugaukit tą šunsnukį, kuris nužudė Mykinsą
ir tuos niekšus, ketinančius nuversti mūsų vyriausybę.
Taip?
Tikiuosi, mums pavyks su tuo šunsnukiu.
Antraip mums šakės.
Sveiki atvykę į 14-ą kasmetinę šventę,
kurioje susitinka 369-o, 42-o ir 33-io
Niujorko pulkų veteranai.
Vakaro koncertą tęsia
- daktaras Berendsenas. - Riešutėliai
- Atrodo daug žadančiai. - Labai daug, Henri.
Riešutėliai
Jei neturi bananų, neliūdėk
Riešutėliai maišelyje šaukia tave
Suvalgyk juos Pilvuko neskaudės
Pabudęs dar jausi jų skonį
Riešutėliai
Jis - puikus.
- Jis nužemina natą. - Tai eik ir pats dainuok.
Riešutėliai
Bravo!
Ačiū, Veinai Katovski
ir Viktorai Barnsai!
O Dieve!
Taip, Bertai!
- Ten stovi detektyvas Getvaileris. - Taip.
Haroldas. Dilinbekas - ten.
Kuo vardu?
Kaip sako dr. Berendsenas,
muzika gydo visus iki vieno jo sužeistuosius veteranus.
Fredai! Lari!
- Kuo vardu? - Alfredas, pone.
Ar ten Vandenhoivelai?
- Koncertas toliau tęsis. - Taip.
Dr. Vandenhoivelas su žmona ir Beatris.
Programą tęsia...
Labai didžiuojamės tavimi.
Koks pasikeitimas
per vieną dieną. Ar jau man grįžt su savo skutimosi reikmenimis?
- Hebrajiškas humoro jausmas. - Tėve.
Metas medikų tarybai iš naujo tave įvertinti, sūnau.
Aš užtarsiu žodelį. Mielai.
Girdėjai?
Tobulas vakaras! Pagaliau pavyko.
Mums būtų labai malonu, jei pristatytum mus generolui Dilinbekui.
Malonu tau ar tavo tėvams?
Mes labai didžiuojamės Bertramu.
Jis labai drąsiai pasielgė.
Labai didžiuojamės.
Ar jau susipažinote su generolu?
Jis - tobulo vyro pavyzdys. Delnai jau drėgni.
- Labai drėgni. - Nuo manęs jie taip nedrėksta.
- Gal verta dažniau išvykt. - Tomai.
Sakau jums, jis - puikus veteranas ir nuostabus gydytojas.
Ir jis nusipelno meilės.
Ačiū, pone.
Labas, Bertai.
- Labas. - Valeri.
Brangioji, prašau, liaukis filmavusi žmones.
Mes įamžiname šį vakarą, Libe.
Jis gali įeiti į istoriją.
Taip, bet ne visiems tai patinka.
- Jūs nieko prieš, generole? - Ne.
- Bertai? - Metas eiti pas tuos vyrukus.
Taip, eime.
Valeri ir jos namų kinas.
Tai menas.
Beatris, pašoksi su manim?
Mano brangusis.
Ten - Kornelijus Vanderbiltas.
- Mama? - Taip, dukrele.
Mama, ten Kornelijus Vanderbiltas,
o šalia jo - Alis Marbl. Ji gali laimėti čempionatą.
Mano tėvams reikia su jais susipažinti.
Jie seniai norėjo susipažinti su Alis Marbl.
Gali palaukti dvi sekundes, mes tuoj.
Girdėjai, ką tėvas sakė apie tavo grįžimą?
- Smagu, tiesa? - Ne, ačiū.
Ką? Ką čia kalbi?
Ne, ačiū.
Ką reiškia tas tavo „Ne, ačiū“?
Per ilgai laukiau ne to, ko norėjau.
Tai virto kažkuo kitu
nei kadaise galėjo būti.
Tau gali nutikti kažkas baisaus.
Kaip galima tai sakyti
savo mylimam žmogui.
Mama, ten Kornelijus Vanderbiltas ir Alis Marbl. Eime pas juos.
Viskas gerai, Bertai.
Tu vis dar turi mus.
Ačiū Dievui. Nes labai greit netenku žmonių.
Manau, norėjote
susipažinti su tam tikrais žmonėmis.
- Tiesa? - Taip. Norėčiau su jais susipažint.
Berendsenai, eime susipažint su tais, apie kuriuos kalbėjome.
Valeri, tu taip gražiai šokai.
Gal verčiau lik su savo draugais?
Tomas Vouzas kalba su generolu.
Taip.
Visą gyvenimą vengiau šių žmonių.
Jaučiuosi lygiai taip pat, generole.
Jie gali būt geresni, suteikite jiems šansą.
Generole Dilinbekai,
čia ponas Nevinsas iš „Nevins Telecommunications“,
ponas Belportas iš „Belport Chemicals“,
ponas Džefersas iš „Jeffers Newschain“.
Kvietėme poną Tomlinsoną, legendinį automobilių išradėją,
bet jis negalėjo. Jo veikla Miunchene duoda fantastiškų rezultatų.
Gilai, galiu vadint tave Gilu?
Ne. Vadinkite mane generolu.
Jam labiau patinka „generolas“.
Gilai, suprantu. Mes suprantame.
Jis prašė vadinti jį generolu.
Sveikas, Gilai. Aš - Endriu Nevinsas. Gali vadint mane Endžiu.
Aš tave vadinsiu Endžiu, tu mane - generolu.
Aš čia tam, kad paminėčiau savo velionį draugą Bilą Mykinsą.
Kas jis toks?
Bilas Mykinsas? Ši šventė - jo garbei.
Vadovavo biržai.
Žinoma, labai jus užjaučiu.
- Vos nepamiršau. - Tragiškas nutikimas su dukra.
Siaubinga tragedija.
Norėčiau su tavim pakalbėti apie verslo užsienyje galimybes.
Mūsų gamykla Miunchene duoda fantastinį pelną
dėl stipraus lyderio.
Žinančio, kaip tvarkyt reikalus.
Pakelkime taures.
Puiku. Mes - trys.
Tomai, būsi ketvirtas, kaip golfe.
Ir sėkmei mums reikia penkto. Generole?
Malonėkite prisijungti.
Už generolą.
- Generolą. - Už generolą.
Už generolą.
Štai tau ir sekti paskui ne tą Dievą.
Kas gali būti neamerikietiškiau nei diktatūra,
sukurta Amerikos verslo?
Yra du namai, generole, jei pageidausite.
Jums ir jūsų šeimai.
Pajoner Pointas Merilende, „Belport Chemicals“ dvaras.
Puiki poilsiavietė jums arba veteranams.
Kitas - Rytų Hamptone. Jums ir jūsų šeimai patiks.
Pagalvosiu, nors mums su žmona patinka mūsų namukas Džersio pakrantėje.
Gal jums reikia platesnės vaizduotės, generole.
Ji atvedė mus čia.
Neklausykite jų, generole. Jie mano, kad turi visą pasaulį.
Metas ruoštis kalbai.
Lauksime jūsų kalbos.
O dabar - 369-ojo pulko žvaigždė Ogis
ir jo taurės.
Pervitinas
Kas čia?
Geriausias atradimas iš Ciuricho.
Nuima skausmą, nerimą.
Ir nereikalingas mintis, varginančias protą.
Mano nugara mane žudo.
Tokie kaip mes griebiamės alkoholio
ir morfijaus, bet tai išauga į priklausomybę.
Kaip greit.
Labai pažangu. Nieko sau, kiek energijos.
- Ir skausmo nejaučiu. - Gera, tiesa?
Labai gera.
Ten, kur gavome, jo yra labai daug.
Noriu apie tai sužinoti daugiau. Norėčiau gauti veikiąją medžiagą.
Mes, Vrilo draugijos seserys,
surengiame seansą, pasileidžiame plaukus, nes jie - mūsų antenos,
kuriomis bendraujame su aukštesne rase.
Rimtai, jie - iš kitos galaktikos. Tai pakeri.
O dabar - broliai Hinsonai.
Panele iš Ispanijos, dievinu tave
Vos tik išvydau
Generole, norėčiau duoti jums draugišką patarimą dėl jūsų kalbos.
Labai prašau, tik nereikia draugiškų patarimų.
Ir koks gi jūsų patarimas?
Šįvakar žmonės jūsų klausysis per radiją.
Tokios gausios ir susidomėjusios auditorijos daugiau neturėsite.
Žmonės semsis iš jūsų įkvėpimo.
Atminkite veteranus, liejusius kraują, žuvusius dėl mūsų.
Atminkite Bilą Mykinsą
ir pagerbkite jį garbingai.
Jei imsitės improvizuoti ir pasiklysite
sudėtingos Mykinso mirties detalėse,
tai pakenks jūsų reputacijai, o mes to nenorime, generole.
Generolas aiškiai pasakė, kad jis ketina
pagerbti Mykinsą ir pasakyti tiesą.
Būtent apie tai kalbu. Susitelkite į geras Mykinso savybes.
Jo ramumą ir gerumą.
Tą ir darysiu taip, kaip išmanau.
- Kas čia? - Palieskite.
Čia jūrų vėplys.
Minkšta oda.
Tam buvo užmuštas jūrų vėplys?
Ne, pone, jis mirė nuo senatvės. Jis nugyveno ilgą ir laimingą gyvenimą,
nes darė protingus sprendimus.
Tai įnašas jūsų fondui.
Aš neturiu fondo.
Tai gal įkurkite. Aš galiu jums padėti.
36 000 dolerių, generole.
Pagalvokite, kiek galite nuveikti su dr. Berendsenu ir jo inovacijomis.
Kiek visko galite pasiekti. Turite paimti pinigus.
Ką reiškia „turiu paimti“?
Paklausykite. Kažkas, ne aš,
jūsų veidą, jūsų vardą
išspausdins „New York Times“ ir nuvalys juo šuns užpakalį.
Pagalvokite apie savo pasiekimus.
Viskas bus pamiršta, ištrinta.
Jus paskelbs senu keistuoliu ir palaidos istorijos paraštėse.
Jie tai gali padaryti. Pasakykite teisingą kalbą.
Antraip jie jus nudės ir paskelbs, jog tai padarė koks anarchistas.
Nedarykite tos pačios klaidos, kokią padarė Bilas Mykinsas.
Kokia tragiška žmogaus lemtis.
Panele iš Ispanijos, myliu tave
Tai buvo broliai Hinsonai.
Broliai Hinsonai, nuostabu. Sutinkate? Taip.
Broliai Hinsonai atliko „Panelę iš Ispanijos“.
Taip, sykį susipažinau su panele iš Ispanijos,
ir ji mane pavertė džentelmenu, kupinu skausmo. Taip.
Dabar ponai, pristatysiu jums
mūsų pulko daktarą
ir vyrą, kurį vadinu draugu.
Sutikite Bertą Berendseną. Eikš, Bertai.
Metas tavo kalbai, Bertai. Bertai?
Dr. Bertas Berendsenas.
Aš - Bertas Berendsenas. Daugelis jūsų mane pažįsta.
Aš - mechaniko iš Elmairos sūnus.
Vaikystėje
mes natūraliai mylim pasaulį.
Ir tikimės, kad pasaulis mus irgi mylės.
Kaip sako mano draugas Haroldas, kartais
mes imame ir nusekame paskui ne tą Dievą.
Šis žmogus to nepadarė.
Jis visada sekė paskui tą Dievą.
Dilinbekas! Dilinbekas!
- Dilinbekas! Dilinbekas! - Dilinbekas!
Dilinbekas! Dilinbekas!
Tik pažvelk į tuos Amerikos nacius.
Netikėliai, pašlemėkai.
Jei jūs, šaukiantys man vokiškai, turėtumėte drąsos,
elgtumėtės oriai.
Taip! Generolas Dilinbekas!
Aš kariavau penkiuose karuose trijuose žemynuose.
Žmonės šaudė į mane visą gyvenimą. Visą gyvenimą.
Pažįstu baimę, žvelgiau baimei į akis. Bet labiausiai niekinu...
Labiausiai, labiausiai niekinu
žiaurumą.
Man siūlė pinigų, kad pats pasiskelbčiau veteranų
lyderiu, tokių kaip jūs.
Ir kad būčiau įkištas į Baltuosius rūmus rinkimų
kaip koks patarėjas, veikiantis, taip sakant,
jūsų vardu.
Tie patys žmonės nori, kad elgčiausi
kaip vienas Europos lyderių Musolinis.
Jie mano, kad mūsų šaliai reikalingas toks lyderis.
Toks lyderis,
kuris pervažiavo vaiką ir net nesustabdė automobilio.
Toks lyderis, kuris paaiškino:
„Ką vienas žmogus reiškia prieš visą valstybę?“
Generolas Bilas Mykinsas irgi važiavo tuo automobiliu.
Jis buvo mano draugas.
Geras žmogus buvo.
Bet kuomet jis ketino
papasakoti šią istoriją šioje scenoje,
jis tapo dar vienu žmogumis, kurio gyvybė tapo nieko verta
prieš valstybę.
Jis buvo nužudytas.
Taip, nužudytas ir pažemintas,
kaip ir aš galiu būt nužudytas ir pažemintas už tai, kad pasakiau jums tai.
Kokia turi būt šalis, kurioje tai įmanoma?
Tapau jūrų pėstininku, kad ginčiau Konstituciją,
kuri teigia, jog esame lygūs su visais žmonėmis.
Bet kas bus, jei galingieji
ims daryti išimtis tiems, kas jiems trukdo?
Kai kuriems valdžioje patinka,
kuomet neapykanta pasisėja tokių kaip jūs gretose,
nes tada mes pamirštame teisingumą ir žmoniškumą.
Jie nenori, kad mes mąstytume,
nes taip jie gali didinti tai, ką jau turi -
neaprėpiamus turtus.
Ši šalis - jūsų.
Neleiskite tiems šulams jos iš jūsų atimti.
- Matai? Tas pats tipas. - Aš - bankininko sūnus.
Esu respublikonas.
Kur Polas su Henriu?
- Ne čia. - Aš - konservatorius.
O kur detektyvai? Žinai?
Irgi ne čia.
Taip būna, kai turtingi žmonės
galvoja tik apie tai, kaip dar labiau praturtėti.
Apie nieką kita jie negalvoja.
Jie pamiršta, kad tai jūs stojote
jų ginti.
Netekote akies
arba gyvybės,
ir jūsų šeimai teko kentėti,
nors jie
išsiuntė jus į karą.
Tas, kas šaudo į mane yra bailys.
Į mane yra šaudę visame pasaulyje.
Paimk ginklą!
Manęs neįbauginsi. Aš nebijau.
- Gyvas? - Bertai, kaip tu?
Lemai, viskas gerai.
Sic semper tyrannis!
Dilinbekas - išdavikas!
- Laikykite jį! - Tomas Vouzas - didis žmogus!
Tomas Vouzas - didis žmogus! Turite...
Nepaleiskite jo.
Nuodėminga ir teisėta. Paklauskit pono Vouzo!
Mano šalis
Laisvės šalis
Tau dainuoju
Liaukitės! Eikš.
Aš - veteranas ir patriotas, kvaily.
Tu užmušei Liz Mykins, šunsnuki.
Ir jos tėvą, neabejoju.
JAV iždo departamentas! Išeikite visi!
- Kaip tu? - Tai siaubinga.
Mes nenorėjome, kad tai nutiktų.
Tai nedovanotina.
Jūs būsit apkaltintas, Tomai. Jūs.
- Taip, jūs. - Ne, pone. Klystate.
- Aš neklystu. - Tarp mano paties vaistų
ir šūvio į šoną,
tik tų akių lašų dėka dar stoviu ant kojų
ir nejaučiu skausmo.
Eina šikt! Pažvelkit, kas aplink vyksta.
- Viskas. - ...Penketo komiteto ginklas.
Jis ištarė jūsų vardą, Tomai, su pasididžiavimu.
- Aš jo nepažįstu. - Mes rizikavom gyvybėmis jį užpuolę.
Jis pastūmė Liz Mykins mūsų akyse. Jis - žudikas.
Įkalčių pakanka.
Vyriškis, šįvakar šovęs į generolą Dilinbeką
plaukė tuo pačiu laivu, kaip ir Mykinsas,
o jo bilietas buvo apmokėtas jūsų fondo.
- Nebūtina kelti balso. - Jūsų, pone Vouzai.
- Tomai, kas vyksta? - Kokie gi kaltinimai?
Jie bus pateikti jums ir jūsų kviestiems svečiams.
- Penketo komitetui. - Už ką?
Penketo komitetas.
Sąmokslo papirkti JAV generolą rengimu.
Pasikėsinimu jį nužudyti.
Perversmo JAV vyriausybėje organizavimu.
Bendradarbiavimu su Italijos, Vokietijos diktatoriais.
Jūsų fondas jau atsakingas už dvi mirtis -
Mykinso ir jo dukters.
Tomai, tu tai padarei?
Aš buvau sukrėstas
Mykinso mirties. Koks tragiškas gyvybės praradimas.
Bet kažko reikėjo imtis,
nes jis nematė naujo gyvenimo perspektyvų.
Jis nesuprato. Mykinsas nesuprato.
- Ar suprantate? - Prašyčiau nusiraminti.
Tomai, prašau, pasakyk, kad neprisidėjai prie mano vaistų.
Tomas darė įtaką tavo daktarui, Valeri.
Tą patį jis padarė ir tavo motinai.
- Tai tiesa? - Truputį.
- Truputį? - Tai dariau tavo pačios labui.
- Nuodijai mane? - Jei tai nori vadinti taip,
vadink.
Aš rūpinausi tavimi, tavo interesais.
Esi nerūpestinga, kaip vaikas.
Klausyk. Lakstai po Europą
ir šneki blogai apie karą.
Sanguliauji su juodaodžiu.
Sanguliauja su vyru, laisvu vyru
Amsterdame, kuris kovėsi dėl jūsų!
Kaip ir klinika, Tomai?
Kokia klinika?
Penketo komiteto.
Žinai, apie kokią kliniką kalbu.
Priverstinė sterilizacija.
Mes dar pažiūrėsim.
Mes ten matėme Penketo komiteto
- simbolį. - Liaukis melavęs!
Kad Tomui tai buvo naudinga, nestebino, bet koks siaubas...
Dieve. Tiesiai Valeri po nosimi.
Sugalvojo jai ligų, kad ji nieko neįtartų.
Geringas, Hitlerio dešinioji ranka,
ir pats Hitleris.
Daugelis dar nežinojo, kas jis toks.
Tomas net mokėjo Geringui, kad šis rašytų į Džeferso laikraštį
apie naują arijų vyriausybę. Ar kaip ją ten.
Geringas apie nacių pasaulio idėją
Tautos įstatymai lygu lyderio valiai
Tomas išsiraižė jų ženklą.
Jį pamatyti galėjai tik iš viršaus.
Kokiu superfanatiku turi būti,
kad taip išsikarpytum krūmus.
- Nežiūrėk į mane taip, Libe. - Valeri, brangute.
Visos didžiosios visuomenės taip sukurtos.
Tu su savo keistais menais gyveni svajonių pasauly.
Ir gali sau kurti, bet tai neverčia pasaulio suktis.
Aš mielai būsiu nesvarbi ir gyvensiu meilės ir grožio apsupta.
Menas ir meilė...
Dėl jų verta gyventi,
kol tu statai tą didžiulę siaubingą ateitį.
Koks baisus vaizduotės švaistymas.
Uždirbau daug pinigų mums,
atstatinėdamas Vokietiją.
Norėjau stot į vieną eilę su stipriausiais pasaulio lyderiais.
Bet mielai eisiu su jais kariauti.
Kariauti? Bet ką tik kariavome.
Norit man pasakyti,
kad tie turčiai arba rems diktatorius,
arba kariaus su jais?
Jie tiki vien pinigų darymu.
Už tai buvo nužudytas Mykinsas.
Jis nesutiko to palaikyti. Beprotybė!
Ir mes įklimpome į visa tai.
Ne. Ne.
Tomas suprato, kad per mus prie generolo jis prisikas greičiau.
Jei jūsų renginy dalyvaus Gilas Dilinbekas,
tada galiu prisidėti ir aš.
Tai tau reikia kažko. Jam visad reikia...
- Valeri, liaukis. - ...kažkuo remtis.
Norėjot pasiekti mane pasinaudojęs šiais vyrais.
Bet tai aš jais pasinaudojau tam,
kad atskleisčiau jūsų kėslus mažiausiai dešimtmečiui.
O gal net dviem ar trim daugiau.
Atskleistas sąmokslas nuversti Ruzveltą
Mes sutrukdėme sąmokslui.
Sustabdytas fašistų perversmas
Tai tiesa.
KOMITETAS už STIPRŲ DOLERĮ
Penketo komitetui
nepavyko iškelti Amerikos diktatoriaus.
Liudijau Kongreso komitetui -
atstovaujančiam Amerikos tautą
ir pasakiau viską, ką žinojau...
Generolas liudijo Kongrese,
ir Kongresas sutiko, kad jis teisus.
Ko nori pasaulio galingieji?
Ar jie niekad nepasisotina?
Jie daro beprotiškiausius dalykus.
Dieve mano! Kas tau dabar?
- Ką padarei? - Valeri, ką padarei?
Kas jums negerai? Kuriems galams?
Mes turėjome viską teismo bylai,
o dabar viskas - šuniui ant uodegos!
Dabar bus bėdų.
Taip, šaunuolė.
Tomai, mano veidas. Ji sugadino man veidą!
Aš nesusilaikiau. Jie tokie siaubingi.
Moterie, gal proto netekai?
Sakiau, kad su ja bus bėdų.
- Kvailai pasielgei, Valeri. - Tave gali įkalinti.
Pasakyk jiems tiesą, Haroldai.
Tai viskas gerai, Valeri? Tu virpi.
Viskas gerai. Galvojau, ar nešovus Tomui ir Libei į veidus.
Nešausiu, būkit ramūs.
Geras sprendimas. Ačiū Dievui.
Taip, būtų blogai. Negalėtume iškelt bylos.
Privalai jiems pasipriešinti, kaip mes.
Ir gyventi pagal tiesą.
Aš myliu Haroldą.
Jis man suteikė didžiausią laimę gyvenime,
kaip ir Bertas.
Štai. Pažiūrėkite.
Štai kaip reikia elgtis tokiame pasaulyje.
Turi giliai širdy mylėti gyvenimą.
Nes čia renkiesi meilę arba neapykantą.
Aš myliu savo gyvenimą ir savo žmones.
Net Beatris.
Ir, aišku, myliu neportugalę Irmą.
Miltoną.
Širlę ir Mortį.
Visą paveikslą.
Net ir savo stiklinę akį.
Dilinbeko šunį
ir žuvienę, kurios neparagavome.
Kiekvienas iš mūsų įnešė savo piešinį į paveikslą.
Šis žmogus ir anas.
Tik pagalvokit.
Meilės nepakanka. Reikia kautis ginant gerumą.
Juk prisirišam prie žmonių ir daiktų.
Ir jie gali daužyti jums širdį. Bet tai reiškia būti gyvam.
Mano įtvaras, kurio taip nemėgau, sulaikė kulką.
Laimės kūdikis.
Ir mes trise
- padėjom atskleisti šį baisų sąmokslą. - Netikiu.
Bertas Berendsenas, Haroldas Vudmanas ir Valeri Vouz.
Šūdžiai, Nevinsas...
Tomas buvo sulaikytas neilgam. Tokie visad greit išsisuka.
Pakalbėkit su mano advokatu. Suprasite.
Penketo komitetui nebuvo pateikti kaltinimai.
Jie tiesiog dingo, kaip įprasta.
JAV VYRIAUSYBĖ ATSIPRAŠĖ MUSOLINIO
Tomas su savo draugais sutriuškino generolą.
Generolas prisikalbėjo iki karo teismo
Tai - įspėjimas, kad suprastume, ką jie gali.
Magvairas paslaptingai mirė 37-erių.
Jis per daug žinojo.
Valeri su Haroldu
likti šalyje tapo pavojinga.
Amžina draugystė reiškia amžiną draugystę.
Darai, ką reikia.
Tą patį vakarą jie išplaukė.
Vudmanai, gal...
Ačiū, Henri. Jau pagalvojau. Aš apsisprendžiau.
Haroldas keliaus su manim.
Ne, tu keliausi su manim.
Tu dar mane pamatysi, dr. Berendsenai,
nes istorija kartojasi.
Lik sveikas, senas drauge. Iki pasimatymo Amsterdame.
- Ne, jūs vykstate ne į Amsterdamą. - Ką?
Gestapas jus ten kaipmat suras.
Koks dar gestapas?
Tau geriau to nežinoti.
Mes siunčiame jus ten, kur saugiau.
Ir visus metus puikus oras.
Ten kur migruoja mėlyngalvis vireonas.
Nuostabių paukščių šalis.
- Tiesa? - Išties.
- Taip. - Pavydžiu.
- Bertai. - Bertai, plaukiam kartu.
Aš renkuosi likti čia.
Kas žino? Gal susikursiu naują gyvenimą,
- rasiu naują meilę. - Tikiuosi.
Nes kalbant apie meilę, aiškumas - geriausias dalykas.
Sutinku.
Likau, kad ginčiau šalį, į kurią
galėtų grįžti mano geriausi draugai.
Lik sveikas, Bertai.
Au revoir, gerasis drauge.
Būk laimingas, Bertai!
- Henri. Polai. Generole. - Ačiū jums.
- Iki kitų susitikimų. - Miltonai.
Dalis manęs norėjo bėgti su draugais.
Bet aš likau.
Ir sau, ir savo žmonėms linki
rasti kelią pas tą Dievą.
Amsterdamas.
Aš liudijau Kongreso komitete...
Majoras generolas Smedlis Batleris JAV jūrų laivynas, 1881-1940 m.
...atstovaujančiam Amerikos tautą
ir pasakiau viską, ką žinojau...
apie veiklas, nukreiptas...
- fašistinės diktatūros sukūrimui. - ...fašistinės diktatūros sukūrimui.
Generolas Gilbertas Dilinbekas
- Man buvo siūloma... - Man buvo siūloma...
- ...suformuoti veteranų organizaciją... - ...suformuoti veteranų organizaciją...
- ...prisidengus klubu... - ...prisidengus klubu...
- ...įbauginti vyriausybę... - ...įbauginti vyriausybę...
- ...ir sugniuždyt... - ...ir sugniuždyt...
- ...demokratijos institutą. - ...demokratijos institutą.
AMSTERDAMAS
Vertė Egidija Tučkuvienė