Mamma. God morgon.
Där är du ju. Du kunde ha sovit längre.
Säg det till honom där.
- Du är ju bara hemma i två dagar. - Men jag är tillbaka på jullovet.
Blev det ingen yogastudio i mitt rum? Stjärnorna i taket sitter ju kvar.
Pappa är mer förutsägbar.
Tar du dig an extra mycket arbete?
Han är jämt på historiska föreningen.
Vill du förresten tjäna lite extra på att hjälpa mig?
Gärna.
En rik klient har köpt hus, men det är problem.
- Ni kan ses idag. Ned Nickerson. - Halv elva på vanliga stället.
- Hallå! - Nancy, va?
Ned, va?
- Säg Nick. - Visst.
Tack för hjälpen. Det är lite krångel med huset.
Hemma från fina skolan! Åh, vad jag har längtat.
Hon är här!
Fika med Nickerson? Blir du inte smart i skolan?
- Vi har varit ihop. - En dejt. Katastrof. Hans fel.
- Där har vi henne ju! - Hur är läget, Ace?
- Hur är det på Columbia? - Fint. Och #livetihusbil?
- Bess växer på Instagram. - Rätt härligt.
- Sexsiffrigt. - Härligt.
Fan... Jag har ju sagt åt dem att torka av grillen.
Nu får ni skärpa er. - Gör nåt, Ace.
Stäng av!
Vi har gäster. Stäng av! Ta den där. Gör nåt. Skynda på!
Det ryker ju inte.
Min medaljong?
- Det här går inte längre. - Jag är oskyldig!
- Hur är det med dig? - Det här är inte på riktigt.
- Det är nog stress. - Eller sömnbrist.
- Hon skrämmer stamgästerna. - Vi har inga.
Vi kramas inte. - Du gillar inte husbilen.
Och du... Du är dig lik.
Vi... Jag känner till din footballskada.
Att du är dömd för dråp. Aktierna från Tiffany.
Ditt bönformade ärr...
- Vad håller ni på med? - Inte vi. Nancy flummar.
Allt är frid och fröjd.
Inga mord, inga spöken. Mamma lever och ni gillar mig.
- Nej, du skrämmer alla. - Hur mår du?
Jag drömmer. Jag måste vakna och ta mig från Larkspur Lane.
- Vad? - Ett psykiatriskt sjukhus.
- Det finns inget här. - Nej, här är ju allt perfekt.
Hur ska jag komma tillbaka om det inte finns?
Var tror du... Var upplever du att Larkspur Lane ligger?
Mayfieldavenyn 1800.
Det är det huset jag har köpt.
Hon skulle ju bara hämta nyckeln i mörka rummet.
Kom.
Gå ner försiktigt. - Ingen får gå in.
- Vi måste in. Vår vän... - Det finns sprickor i husgrunden.
Jag gör bara mitt jobb. - Ner för trappan, bara.
Här är det - 1800 Mayfield. Hem ljuva hem.
Innan jag hann flytta in började skumma saker hända.
Som vadå?
75-årig panna och 100-åriga rör.
De låter så när de förfaller. Det beror på kalciumavlagringar.
Inget spöke. Det känns så bekant här. Som déjà vu.
Du, i den där andra verkligheten du lever i...
...verkar du och jag vara nära vänner. Du har sett mitt ärr.
Ja.
Det är en lång historia.
Jaha. Mer än vänner, alltså?
Ja, det var vi.
Vad hände, då?
Vad har du där uppe?
Vet inte. Jag har inte tittat efter.
Det är dörren till mörka rummet. Kommer jag in där vaknar jag nog.
- Har du nyckeln? - Nej, men vi kan försöka.
Vad är det där?
Den såg jag innan jag vaknade här.
- Hur mår er vän? - Hon är fast där inne.
Sal, håll dig borta från oss!
Du skickade dit henne och utlöste larmet.
- Jag hjälper er. - Nej, vi får ut henne själva.
Ni dör där, ni också.
- Hur vet du det? - Jag vet ställets alla hemligheter.
Det spökar igen. Ni måste skydda er om ni vill rädda Nancy.
Varför har det inte spridit sig förrän idag?
Du sa att det kom en präst.
Fader Shane förseglade dörrarna till östra flygeln.
- De öppnades. - Vad gjorde fader Shane?
Han mumlade konstiga böner. Han stänkte vigvatten överallt.
Ace, spåra upp en viss fader Shane och skaffa en flaska vigvatten.
Ska vi bara sitta här och vänta?
Vänd er inte om. Titta rakt fram.
Har ni med er det ni skulle?
- Ace? - Lyssna noga.
Det finns en ondska på Larkspur Lane. Jag kan inte återvända dit.
Kyrkan tillåter inte detta, men...
Var försiktiga.
Använd vattnet med måtta. Det får absolut inte ta slut.
- Det tog tid. - Gåtfulla präster är svåra att hitta.
- Har ni vattnet? - Det här är Sal.
Om kanske tio minuter märker Conrad att nycklarna är borta.
Det susar.
Rakt fram.
- Där ligger hon. - Rör hon sig?
Fram med saften.
Så här gjorde fader Shane.
Bästa sortens vigvatten.
- Nancy? - Kolla luftvägarna.
- Hon andas. - Hör du oss, Nancy?
- Nancy! - Hon måste härifrån.
Hjälp mig få upp henne. Då så.
På tre. Ett, två, tre.
Jösses!
- Rummet vill inte att vi tar henne. - Ner med henne igen!
- Vet du vad vi behöver? - Nyckeln?
Vem sålde ett hus med en helt ointaglig dörr?
Ryan Hudson. Toppenkille.
Självklart.
Då söker vi upp bluff-Ryan.
Vad gör vi nu, då?
- Pulsen är svag. - Rummet tar död på henne.
- Jag ville försöka få ut henne. - Det går inte.
Hon dör om hon är kvar här. Hon dör fortare om vi försöker få ut henne.
Det hänger på Nancy! Hon måste ta sig ut själv.
Vi ställer en gungställning här, det gillar ungar.
Har du flyttat och glömt hur viktig din hemstad är?
Vänta utanför, tack.
Tiffany och jag ska grunda ett center för ungdomar på glid.
Jo, Ryan... Det gäller huset jag köpte av dig.
- Pengaslukaren, ja. - Dörren som inte går att öppna...
- Vi måste... - Jag måste öppna den.
- Har du nyckeln? - Är det här ett test?
Det är ju bara du som har nyckeln, Nancy.
- Det menar du inte. - Jo.
Minns du det falska testamentet?
Du hittade det riktiga där bland olagliga kemikalier.
- Gömde Nancy nyckeln? - Jag bad henne.
Rummet var ett tempel för min släkts brottsimperium.
Jag ville glömma det. Men jag fick ledtrådar, som ett nödglas.
Det stämmer. Krossa glaset, Ryan.
Tolv steg från ängeln, höger vid bondens hustru -
- och under farföräldrarnas skugga -
- finns den ihåliga eken.
- Du vet inte vad det betyder. - Inte än.
Vad är det?
- Är allt väl? - Ja.
Den där symbolen igen.
- Vad betyder den? - Jag vet inte.
Ni finns inte, men jag behöver er hjälp ändå.
- Ace? - Ska du beställa nåt?
Efterrätt, kanske?
Visst, det här är ju ändå inte på riktigt.
- Vi söker nyckeln till dörren. - Vi har fått tre ledtrådar från Ryan.
Ängel, bondhustru, farföräldrar.
- Användarnamn på Ebay! - Låttexter!
- Strippor! - Ja...
Varsågoda! Livsfarlig efterrätt. Kyrkogården nästa.
- Just det! - Du ville ju ha efterrätt.
- Nej, kyrkogården. - Just det.
Sånt där skrivs på gravstenar.
Jag gömde nyckeln på kyrkogården.
Var är min mössa?
- Hur mår du? - Min läkare...
Jag fick ett meddelande. Han vill att jag ringer upp.
Varför?
På undersökningen förra månaden upptäcktes nåt misstänkt.
Jag tog blodprover, och nu har svaren kommit.
Ska jag sitta hos dig när du ringer?
Det är Kate Drew. Jag fick meddelandet.
Har svaren kommit?
Jaha. Tack.
Negativt. Det är ingen fara med mig.
Åh, vännen. Vad rädd jag blev.
Samma här.
Nu får vi sätta fart.
Nej. Vad har jag missat?
Ingenting alls.
Jag berättar på väg till middagen.
- Ned. - Hallå. Mr Drew. Mrs Drew.
- Ska det bli strömavbrott? - Vi jobbar med hans fall.
Kom nu. Historiska föreningen måste hedras.
Din mössa ligger i vardagsrummet.
- Det öser ner. - Då blir vi lite blöta.
Eller väldigt blöta.
Vi ska nog vänta på bättre väder. Radikalt förslag, ja.
Men regn, lerig kyrkogård kontra varmt vardagsrum.
Utan nyckeln...
Kommer du inte hem. Vi går så fort det håller upp.
Du tror att jag är galen, va? Du tror mig inte.
Jag tror att... du tror på det.
Det duger för mig.
Jag har saknat dig.
Vad hände med oss i din verklighet?
- Du gjorde slut med mig. - Nähä.
Det har jag väldigt svårt att tro.
Påpekade du hur idiotiskt det var?
Om ändå.
Och bar du denna ljuvliga mössa första gången vi träffades?
Nej. Men det regnade faktiskt.
Vi sprang hem till dig igen, ovanför garaget.
- Bor jag ovanför ett garage? - Ja. Det är mysigt där.
Ingen öppen spis, eller?
Nej, ingen öppen spis.
Hellre det här.
Vi behöver en akutvagn. Finns hjärt- startare, adrenalin eller syrgas här?
- På apoteket. - Vattnet!
Du får visa mig, Sal.
Kom då! Sätt fart!
Vi måste kunna göra nåt annat.
Prata med henne. Som när jag låg i koma.
- Hörde du det? - Ja. Du hade nya byxor.
De var speciella. Magiska byxor.
Ingen fara. Prata med henne.
Det är Bess, Nancy. Snälla du, vakna.
Snart är det för sent.
SNART ÄR DET FÖR SENT
DET ÄR ACE VAKNA!
- Var kommer de ifrån? - Bess, Ace. Det måste vara George.
Du... Ni fick kontakt med mig.
Det är bråttom. Vi måste hitta nyckeln nu.
Kom tillbaka, snälla Nancy.
- Såg du? - Hon hörde dig nog.
Hej, mina trogna fantasifoster.
Bara vi får testa det du går på, så.
- Hur gör vi? - Ledtrådarna för oss till nyckeln.
- Så att jag kommer hem. - Ängel, bondhustru, farföräldrar.
Här är en ängel!
- Snyggt. - Då så. Tolv steg.
Här! Bondhustru!
Nu svänger vi höger.
Vad var det?
Kom nu.
"I farföräldrarnas skugga."
Sänk ficklamporna, tack.
Bingo.
Den ihåliga eken.
Jag har den.
Herregud!
- Släpp nyckeln! - Nej!
Allvarligt? Först alternativ verklighet och nu spöken?
Hoppas att det funkar. Jag måste rädda pappa.
- Är du säker på det här? - Vem kommer du att sakna mest?
Det här är inte lätt. Hos mig är ni inte lyckliga som här.
Vi drar inte jämnt alla gånger. Vi kan såra varann.
Vi har det trassligt. Särskilt jag.
Om jag ändå vågade kämpa för oss.
Nej. Nej.
Nej, nej...
Nej, det här kan inte vara rätt.
- Nu kan du stanna här hos oss. - Nej, jag måste hem.
Bokstavsordning? Bra att vara ordentlig.
Jag vill förstå det här.
Om de dyker upp för att jag ska hitta hem igen.
Om det nu går.
Om det inte går, är det så illa?
Du...
Du har varit rädd att mista mig -
- för att du var så ängslig som liten.
Men nu är det ingen fara.
Jag var ängslig som liten.
Vi pratade länge och väl. Om döden, dödlighet...
Och himlen. Att du skulle finnas där.
Du bad henne rita en karta så du kunde hitta henne.
Du ritade en karta och skrev ett brev i ett blått kuvert.
Vigvattnet slutar verka.
Vi har adrenalin.
Hon får inte dö!
Det övernaturliga kan inte besegras med vetenskap!
Nancy kramade Bess hand medan ni var borta.
- Hon hittar ut. - Medicin eller metafysik?
Vi har ransonerat vigvattnet så att vi kan motstå verkningarna.
Tänk om...
Ja!
"Svanen. Stjärnbilden svanen."
Nej! Det måste vara stjärnklart.
Blev det ingen yogastudio i mitt rum? Stjärnorna i taket sitter ju kvar.
Du har hittat hem.
Det är inte hemma utan dig.
Vad jag har saknat dig.
Utvägen fanns där det var för plågsamt att titta.
Jag skrev brevet för att du var rädd att mista mig.
Så gjorde jag det.
- Jag fick aldrig ens säga adjö. - Det slipper du om du stannar här.
Du vet att det inte går. Det här är inte på riktigt.
Som du har lärt mig.
- Alltid söka sanningen. - Fast den kanske svider.
För din skull är jag den jag är. Tack ska du ha.
Adjö, mamma.
- Hon är vaken. - Det gick.
- Är det ni på riktigt? - Vad är det för idiotfråga?
Nog är det du alltid.
Det här händer för att du vaknade. Sätt fart!
"Explosion på Larkspur Lane orsakad av gasläcka."
"Byggnaden är bortom räddning."
Det var sprickor i grunden. Huset spökade omkull.
Är mörka rummet borta?
Utan huset blir ingen fångad.
- Är allt bra med dig? - Javisst... prima.
Det var ju värt besväret. Jag fick nyckeln som går till... Ja, vad?
- Spökade det i ditt huvud också? - Ja, det fanns en kraft.
Nåt konstigt spöke i lakan som strödde den här symbolen.
Hurdana var vi? Hur var jag?
Influencer på Instagram.
- George var kramgo och fin. - Vad knäppt och äckligt.
- Ace var sig i stort sett lik. - Om det finns smutsig disk, så.
- På tal om det... - Jag följer med.
Var jag med?
Ja, det var du.
Vi...
Vi löste mysteriet ihop.
Är det allt?
- Det är inte allt... - Det är restauranginspektören.
Tänk att man behöver jobba när man är restaurangägare.
Vad skönt att du mår bra.
- Hur är det att vara i Kansas igen? - Dorothy hade inget ex.
Ett ex behöver man ju inte oroa sig för mer.
Sant. Och klarar han sig bättre nu, så.
Om du ska hem nu, så är det nåt mer som har hänt.
Hallå där.
- Husarrest, va? - Ja.
Jag ska ha den på mig.
Jag har saknat dig.
Samma här.
Ace har uppdaterat mig.
Jag var inte helt nöjd, men vi överlevde.
Innan rättegången står staten för säkerheten.
Jag ska hitta mördaren och rentvå dig.
Fast hur fördriver jag tiden?
Jag är tvungen att hitta på nåt. Frivilligarbete, kanske?
Han är jämt på historiska föreningen.
- Historiska föreningen? - Det var längesen. Du trivdes där.
Jag fick göra efterforskningar där för några testamentsärenden.
Du följde med varje lördag.
Du lekte med föreståndarinnan på biblioteket.
Ankare, fyrkant, sex hästskor.
Just det.
- Ja? - Nancy Drew.
Jag kom hit som liten med pappa.
Nancy. Vad stor du har blivit.
Mig minns du nog inte. Hannah Gruen.
Förlåt. Jag brukar varna...
Nej. Det är inte det.
Det här har hänt mig tidigare.
I en dröm kanske, men du var med.
Det sista jag såg innan allt började var den här.
Känner du igen den? Vissa delar finns i historiska föreningens symbol.
Du är fortfarande lika klipsk. Det är nyckeln till en förvaringsbox.
Patrice Dodds?
Nej.
Tiffany Hudsons.
Tiffany bad mig om hjälp.
Hon gav mig det här i hopp om att nån skulle komma och hämta det.
Har alla som har boxar här kommit och bett om hjälp?
Vid olika tillfällen, ja.
- Vad är du för nåt? - En sorts väktare.
Du ska veta att det här är skakande.
Jag känner av nåt som iakttar mig.
Jag gick till ett medium och fick den här, men...
Den hejdar henne inte.
- Hon är här. - Varför spökar hon för dig?
På grund av det jag upptäckte.
- Vad upptäckte hon? - Det vägrade hon säga.
Hon trodde att nån var ute efter henne.
- Jag såg henne aldrig mer. - Sen förgiftades hon.
Jag hann inte gå till polisen. Hon kom nog sanningen för nära.
- Sanningen om vad? - Mordet på Lucy Sable.
Text: Andreas Eriksson www.sdimedia.com