Havsandar får gärna sända mig omen när som helst.
Men inte samma dag som pappas förhör.
Schyst att jag fick slagga på din soffa. Jag sov som en stock.
Välkommen till The Claw, John.
- Det såg mindre ut på Facetime. - Du med.
- Tack för att du kom. - Jag gör allt för Nancy.
- Var är hon? - Här.
Kommer strax. Jag väntar på Lucys akt.
Pappas advokat ska skicka ett ex.
Jag ska vittna vid tre. Innan dess får jag hitta friande bevis.
Där kommer benen in.
De kanske inte gäller -
- men säger de nåt om mördaren kan jag hitta bevis.
Varför skulle kvarlevorna bara dyka upp?
Vi utförde en mystisk ritual och bad en ond ande om dem.
Berätta inte då. Jag vill nog inte veta.
Nu kom akten.
Tandkorten finns nog, så benens identitet kan bevisas.
De ligger väl sterilt, som vetenskapen föreskriver?
CHANUKKA-PYNT
Jag hittade inget annat. Halloween-låda kändes för avslöjande.
Till labbet, så det blir riktigt gjort.
Det är här. Vi har stängt, det är lugnt.
Fram med medel. Här ska skrubbas.
Den har jag gjort av modellera.
Jag såg däcksspår och Lucys klänning.
Hudsons betalade din pappa en ansenlig summa år 2000.
Som de tog hand om allt. Carson Drew.
- Mördade du Lucy? - Jag är oskyldig!
- Hans fingeravtryck fanns på kniven. - Ni är anhållen för mordet.
Det här är mitt fel.
Efter förhöret överförs jag nog till ett fängelse i nästa län.
Hjälp gärna till, Lucy!
Inte? Inget alls? Inga kryptiska budskap?
Det är ditt mord jag försöker lösa!
Vad är det, Lucy?
Kniven från Lucys brottsplats.
Köttknivarna i silver.
Som mamma älskade så mycket.
Hon hade dem alltid här inne.
På Lucys krona fanns annat kvinnligt DNA.
Var min mamma inblandad i Lucys död?
- Här är tandkorten. - Hittade du nåt mer?
Inte direkt. - Du vet det andra kvinnohåret?
Var det från den sista som såg henne i livet?
- Säkerligen. - Undersökte du DNA: t?
Jag kopierade datan till molnet.
Jag har skickat mitt hår att jämföra med.
Det kan vara min mor.
Jag ringer och försöker påskynda svaren.
Va? Tror du att din mamma har dödat Lucy?
Om din far skyddar henne kan det förklara hans beteende.
Hon hade inget motiv.
Ryan dödade nog Lucy och bad min pappa rensa upp.
Du verkar osäker.
Vila dig lite. Du var hemma sent. Tidigt, alltså.
Och du lät dålig. Det kanske är en bacill.
Owen svarade inte idag. Han kanske också är smittad.
Han är bara trött.
Du vet varför Owen är trött. Du låg med min kusin.
- Du skulle inte få veta det så, Nick. - Det är lugnt.
- Bendags. - Kriminalteknisk analys, uttalas det.
Då så. Om ni klarar er här, så går jag -
- och kollar Ryans och Lucys mejl. Söndra och... Söndra och härska.
Förlåt.
Hur känns det? Det där var... olustigt.
Jag är förvånad bara.
Jag antar att fristen är slut.
Men du... Men det känns faktiskt inte så illa.
Jaså?
Vad skönt.
- Vi borde fira. - Visst.
Typ...
Kanske att du slipper sova på soffan i natt?
För den är så obekväm, och...
Jag...
Jag sover gärna inte på soffan i natt.
Snuten är här.
Då så. Ta det bara lugnt.
Spring!
- Ja? - Inspektör Abe Tamura
- Känner du honom? - Släpp in mig.
Är han vampyr? Öppna...
Hej. Stig på.
Välkommen till The Claw.
- Vi har stängt idag. - Varför då?
- Fest. - Inventering.
Lite av varje.
Utmärkt. Jag har en rannsaknings- order och ni stör inga gäster.
- Rannsakning? - Jag tog över Tiffany-utredningen...
...från den nyligen misstrodda och inspärrade Karen Hart.
Vi är omringade.
Var inte nervösa. Om ni inte har ett lik gömt här.
- Ligger köket där? - Ja, jag visar vägen.
Kylrummet.
...fönstret där maken satt.
- Vad är det? - Vi måste vara överens om sånt här.
- Nancy... Hur går det? - Ryan har ett mellanslag efter punkt.
Men i det sista använder han dubbla mellanslag.
- Har inte han skrivit det? - Kolla IP-adressen.
Visst. Det är snart gjort.
- Ryan. - Jag är inte på humör just nu.
Du skrev inte till Lucy att du hoppades att hon skulle dö.
Kom.
IP-adressen är i Lissabon där din pappa värvade ett företag år 2000.
Varför skulle han låtsas vara du i ett mejl. Vi tar reda på det.
Berätta nu sanningen om ditt förhållande med Lucy.
Annars lämnar jag över mejlen till domaren.
Du mördade nog inte Lucy, men kan hjälpa till att ta rätt på mördaren.
Snälla Ryan.
- Det här är ju Lucy Sable. - Polisen kan höra.
Joshua Dodd ska ha kommit in här och förgiftat offrets mat där.
Vi börjar i matsalen.
Nu måste vi bara hindra dem från att gå in i kylrummet.
Låt mig sköta det. Fest? Var är gästerna?
- Det är bättre än inventering. - Säger du, jag. Jag får sinka dem.
Brunch? Vi bjuder!
- Men maten är i kylrummet. - Hämta sardiner och saltiner!
Sätt fart!
Herregud.
Jag borde ha fått sköta polisen. Vi behöver inte göra allt ihop.
Om det blir för mycket innan första kyssen ens -
- så ska ni kanske inte vara ihop.
Kom.
Efter Velvet Masque fick vi smyga med det.
Din pappa fick Lucy att göra slut -
- och mejlade för att hålla henne borta.
Varför höll du det hemligt? När hon hade dött också?
Jag var tvungen.
Jag kom till Horseshoe Bay för att träffa henne. Jag försökte.
- Vad hände? - Jag försökte ta mig hit.
Jag hoppade över staket, liftade. När jag kom hit -
- sa polisen att Lucy var mördad.
Jag tänkte att hon hade överlevt om jag hade kommit tidigare.
Men så insåg jag hur det skulle verka.
Vi hade varit ihop i hemlighet, så dör hon när jag kommer.
Jag stack innan nån hann identifiera mig. Jag älskade Lucy.
Men jag vågade inte sörja henne.
Din pappa måste ha läst dina skolmejl.
Han visste ju att ni skulle träffas vid udden.
- Vi träffades inte vid udden. - Va? Var träffades ni, då?
- Det är sig likt här. - Det är ju charmigt.
Jag har jobbat här jämt.
Jobbade du under Havsdrottningsceremonin 2000?
Ja, den ville jag missa.
- Kom Lucy Sable in här den kvällen? - Ja då.
Det står det inget om i polisens akt.
De tog mig inte på allvar. Men det borde de ha gjort.
Hur så? Vad hände?
Lucy kom in. Hon hade en liten rosa ryggsäck.
Hon var i full mundering, men verkade inte ha vunnit.
Hon var så dyster. Hon skrev i sin dagbok och väntade på nån.
- Hur länge väntade hon? - Så att glassen smalt för henne.
Till slut gick hon.
Hon förföljdes av en bil med en örnprydnad på.
Det är pappas bil.
SEGELSÄLLSKAP
Innan Lucy mördades -
- mejlade du att du hoppades att hon skulle dö.
Nämen, hon är tillbaka.
Vad hände med Lucy?
Varför gjorde du så?
Du kastade bort din framtid på en usel tjej. Dina betyg var botten.
Hur många träningar sov inte du?
När Lucy dog visste du att de skulle ses, och förekom honom.
Hon fick åka med så vi kunde prata.
- Gjorde du henne illa? - Nej.
Jag påminde henne bara om att hålla sig undan min familj.
Gör du detsamma.
Efteråt gick hon upp till sitt hus helt levande.
En vän väntade på henne. De började gräla.
- Vilken vän då? - Polisen som försökte döda dig, Ryan.
Karen Hart var den sista som såg Lucy i livet.
Varför grälade du med Lucy natten hon dog?
Det gick rykten om att Lucy låg med höjdare.
Hon blev tillbakadragen. Nedstämd. Jag såg henne knappt.
Men jag nominerade henne till Havsdrottning som uppmuntran.
En socialt utstött i en popularitetstävling?
Jag bytte ut valurnan så hon vann.
Alla skulle se att hon var Havsdrottning. Inte slampa.
Men då trodde alla att hon hade gått sängvägen till seger.
Det kändes hemskt. Jag försökte förklara för henne.
Det funkade inte.
Jag väntade utanför -
- men det var tydligt att hon ville vara ensam.
- Låt mig få förklara. Snälla Lucy! - Låt mig vara i fred!
- Sen bara hon stack. - Hade hon nåt med sig?
Nej.
Ingen dagbok? Ingenting?
Hon kom dit med ryggsäck och dagbok.
När hon gick hade hon inget.
Hennes mamma letade överallt i huset.
Tänk om dagboken är kvar där.
- Var inte stället rivet? - Man ska tro det.
Det skulle inte bli ett tempel för Döda Lucy.
Ingen har bott här länge.
- Lucy vill inte ha oss här. - Varför inte, om dagboken är där?
Hon kanske inte vill att jag hittar den.
Bara ett sätt att få veta. Om knappt en timme ska jag vittna.
Dagboken ska fram.
- Är de klara. - Ja. Vad har du där?
Jag har ättiksgurka och musslor. Jag gör en sallad.
George lär hata det. Hon skyller polisbesöket på mig.
Tänk på mina utkörda chakran och var ifrån George ett tag.
- Vad var det? - Lite stekspadar bara. Ingen fara.
Lucys skalle!
- Hur går det? - Det undrar jag också.
Allt går fint. Jag är så klumpig.
Ja, hon är helt omöjlig.
- Kylrummet? - Visst.
- Angående kylrummet... - Det blir sallad.
- Vilka är ni? - Vi är diskplockarna.
- Jag är den överordnade. - Ni har tydligen alltid nåt i kikarn.
Genomsök.
Hoppas det finns nåt friande bevis här.
Det undviker vi. Jag är allergisk.
Jag med.
Nancy!
- Nancy! - Sluta, Lucy!
- Kom nu. Hon vill inte ha oss här. - Jag går inte härifrån.
Det här har Lucy skrivit. Jag har sett henne göra det förr.
- Va? - "Jag ska till Död Mans Udde."
Ingen skulle se detta. Hon kunde inte hålla inne med det.
Vad är det här?
Lucys dagbok.
Ledsen att vi stökade.
Lycka till med inventeringen eller festen, vad ni nu bestämmer er för.
- Det är lugnt. - Hur gjorde ni?
- Var är benen? - Där snuten inte letade.
Coolt.
Det där bryter mot så många regler.
- Ace! - Ledsen, Lucy.
Vi måste till rätten.
Anteckningar från 1999, 2000. Den 31 augusti, hennes dödsdag.
Jag vet nog varför vi inte fick hitta den. Vi måste iväg.
Kom fram, Nancy Drew.
Lägg fram dagboken som bevis.
Inte min dagbok. Någon annans.
Lucy Sables.
Jag vet vem som mördade henne och det var inte Carson Drew.
Mitt vittnesmål börjar sommaren 1999.
När en viss pojke bjöd Lucy på en bal.
De skulle egentligen inte återses...
...men pojken och Lucy blev förälskade.
Det träffades på nyårsafton 1999...
...och fortsatte romansen via e-post.
Lucy Sable... och Ryan Hudson.
Protest. Ovidkommande.
Jag vill höra hur det slutar.
Fortsätt.
Våren 2000 kom Ryans far Everett på dem.
Han sa till Lucy att Ryans framtid inte rymde slödder som hon.
Men Lucy vägrade göra slut. Everett fick sin vilja fram på annat sätt.
Lucys mor blev av med jobbet. Lucy blev av med sina stipendier.
Hudsons spred rykten -
- om att Lucy låg med höjdare och det trodde folk på.
Så hängdes hon ut som slampa.
Hatbrev. Hot.
Elaka lappar på lektionerna.
Hon behöll alltihop. Men så gav hon efter så småningom.
Hon gjorde slut för Ryan men vågade inte tala om varför.
Men vid det laget var tillvaron rent förtvivlad för Lucy.
Så här skrev hon en vecka innan hon dog.
"Alla i stan hatar mig."
"Mamma flippade ut och gömde knivarna."
Sen skrev hon om ett besök hos sin studievägledare Kate Drew.
"Åt lunch med mrs Drew och hennes man Carson."
"Vi åt hembakt paj med hennes mormors silver."
"Allt var så trevligt, så underbart."
"Varför har inte jag det så?"
Under den lunchen stal Lucy en av Kate Drews silverknivar.
Och hade kvar den till kröningen då hon skrev en sista anteckning.
"Jag ska avsluta mitt liv vid Död Mans Udde. Jag älskar dig, mamma."
"Förlåt."
Hennes självmordsbrev.
Carson Drew tog inte livet av Lucy Sable.
Hon tog sitt eget liv.
I 20 år har vi inbillat oss nåt om en mystisk mördare, men...
...det var vi som var mördaren. Vi här i stan.
Men jag ska minnas den tjej som levde. Inte den som dog.
Det som binder Carson Drew till brottet -
- är ett fingeravtryck på en kniv som Lucy tog från hans hem.
Räcker det för att åtala någon för mord?
Tystnad. Ordning.
Lucy ville inte att jag skulle få veta hur hon dog.
Självmordstraumat kanske följde henne i döden.
Men varför spökar hon för mig? Vad vill hon att jag löser?
Lucys stil har bekräftats. Och det finns en bild på henne med boken.
Dagboken är äkta.
Det nya beviset utgör enligt mig stöd för -
- att Carson Drew inte kan misstänkas för att ha mördat Lucy Sable.
Målet mot honom avskriv således.
- Jag kan hämta lite på The Claw... - Nej, vi gör det hemma.
Jag beklagar det du har mist.
Nu slipper ni min familj.
Det gör aldrig jag.
Tack, Nancy.
- Vi saknade dig på The Claw. - Vänj dig vid det.
Jag flyttar till Augusta med familjen.
Polisen här är för korrupt för min smak. Jag börjar om.
Och vi får dras med inspektör Höjdare?
Försök hålla dig inom lagens gränser.
Inspektör Tamura är nog mindre överseende.
Du ska nog hålla dig till soffan i natt ändå.
Javisst, absolut, absolut.
Soffan blir bra.
Så vi kan fortsätta vara chefer båda två.
Chefer.
Och vänner.
Vänliga chefer?
Var är benet?
Jag gör klart det vi började på. Det går nog.
Tack då.
- Labbet ringde om håret du lämnade. - Några svar?
Du ska nog sätta dig.
Du är sen. Vi ska fira med din älsklingsrätt.
Nancy?
Jag har fått bevis för att du ännu ljuger om kvällen Lucy dog.
Jag vittnade för dig.
Jag intygade din oskuld.
Jag följde alla ledtrådar, tog alla risker.
- Vad är det? - Vad hände den där kvällen?
Säg som det är. Ljug inte, slingra dig inte.
Vad gjorde du och mamma?
Hon var på klippan med Lucy.
Mamma gjorde inte Lucy nåt ont. Jag var också där.
- Medan Lucy ännu var i livet. - Vad gjorde ni?
Vi såg fyrverkerierna.
Lucy ringde till mamma, panikslagen.
- Hon behövde hjälp. - Hur mår du? Vänta där du är.
Sen såg vi varför.
Hon tänkte ta sitt liv. Och så föddes barnet.
Bäckenet vittnar om barnsbörd.
Hon har fött.
Så därför fick Nancy inte hitta hennes ben?
Lucy hade hållit det hemligt av rädsla.
- Hon hade blivit hotad. - Everett Hudson.
De pratade den dan.
Om hon födde skulle både hennes och barnets liv vara över.
Det var därför hon stämde möte med Ryan den kvällen.
- För att berätta om barnet. - Vi sa att vi skulle lösa allt.
Lucy bönföll oss att ta barnet och uppfostra det.
- De får inte veta. - Skydda det mot Hudsons.
Vi var tvungna att lugna ner henne.
Så vi hann skaffa hjälp.
Vi vände oss bort ett ögonblick.
När vi vände oss tillbaka hade Lucy försvunnit.
Jag klättrade ner i vattnet, men...
Jag hittade henne inte. Kroppen hade redan spolats till havs.
Kvar fanns bara klänningen.
Vi visste inte om hon hade halkat eller hoppat.
Natten ut satt vi med barnet i famnen och övervägde utvägar.
När solen steg på morgonen...
...ville vi bara uppfylla moderns önskan och skydda barnet.
Vi hade förälskat oss.
Vi beslöt att lämna Horseshoe Bay och hemlighålla barnets ursprung.
När vi återvände några år senare trodde alla att hon var vår egen.
Vi beslöt att stanna kvar och uppfostra henne här.
Jag har bara velat ge henne ett bra liv.
Där hon aldrig behövde få veta sanningen.
Jag var hennes far nu. Det var allt som betydde nåt.
Lucys barn fick en bra uppväxt.
Hon blev ruskigt klipsk och medkännande och snäll och...
...gränslöst nyfiken.
Och hon älskar att lösa mysterier.
Ditt DNA matchar inte kvinnohåret.
Det matchar Lucy Sable.
Det är jag.
Barnet är jag.
Text: Andreas Eriksson www.sdimedia.com