Jo soc el camí cap a la ciutat del plany.
Jo soc el camí cap al dolor etern.
Jo soc el camí cap a la gent condemnada.
Abans de mi, no hi havia res creat.
Excepte les coses que duren per sempre.
COM JO!
Abandona tota esperança, tu que entres aquí.
Perquè et trobes davant
del puto rei!
Estàs llest, John?
Sí.
Correu! És John Wick!
Senyor Wick.
A què dec el plaer?
Pel meu anell.
Per la meva llibertat.
Ja no hi ha anell,
ni tampoc l'anterior regent.
I si has arribat aquí pensant
que pots acabar això matant-me,
estàs ben equivocat.
La meva mort no canviarà el resultat
més del que tu pots canviar la teva natura.
Ningú pot escapar al que som,
i ningú no escapa de la Taula.
I l'única manera que John Wick
podrà tenir la pau o la llibertat, ara o sempre,
és en la mort.
Ho sé.
Em temo que has fet un llarg camí
per res.
Ja...
De fet, no.
Amb el director, sisplau.
Un emissari demana veure'l, senyor.
Ha de ser un error.
No hi ha cap error.
Per ordre del marquès,
Vincent Bisset de Gramont,
l'hotel ha estat sentenciat.
Té una hora.
Ell l'està esperant.
Pot fer-ho, senyor?
El decret està signat pels dotze membres de la Taula,
i dona al marquès
l'autoritat imperial absoluta,
la qual cosa significa que ara és jutge, jurat i...
Evacua l'hotel.
Les últimes paraules de Ned Kelly quan el botxí li estrenyia
la corda al voltant del coll, van ser...
"Així és la vida."
T'imagines acceptar-ho, quin desafiament?
Vostè no morirà avui.
D'això, n'estic segur.
Tens la fe indestructible de David, amic meu,
però no hauries de ser aquí.
Això no serà agradable.
Així és la vida, senyor.
El meu pare solia dir:
"Com fem les coses...
és com ho fem tot."
Consideri-ho la primera i l'última regla de la vida.
Creu en les regles...
senyor director?
Oh, i tant.
I en les conseqüències?
Per descomptat.
I en les segones oportunitats.
Ah. En això ens diferenciem
vostè i jo.
Les segones oportunitats
són el refugi dels fracassats.
Hi ha gent, a la Taula,
que culpen Nova York
d'aquesta atrocitat.
Creuen que és cosa de la ciutat.
La Taula ha consentit aquest
refotut lloc massa temps.
I miri les conseqüències.
Li vaig disparar.
Però encara és viu,
podrint tot el que toca.
Marquès, amb tots els respectes, el meu hotel...
El seu hotel?
Si em permet, senyor?
Endavant.
El Continental i la seva administració
són un recordatori
per a tots els que estan sota la Taula
que ningú està per sobre les regles.
Ja, fins aquí hi arribo.
Senyor, el Sr. Wick...
No som aquí per John Wick!
Ell és només la cara del seu fracàs, senyor director.
La sorra del rellotge
és només l'eco del que em queda de paciència.
Vostè ja no és Nova York.
Vostè no és res.
Està excomunicat.
I en conseqüència,
ja no calen els serveis del recepcionista.
Ha estat un honor,
amic meu.
Hauria d'haver estat jo.
Sí.
Però no.
Ara, pensi per què
i potser un dels dos es beneficiarà d'aquesta conversa.
Porta'm en Caine.
Tinc un nom per a tu.
Amb tots els respectes,
estic retirat.
He acabat. Prou.
No hi estic d'acord.
Ja no li puc servir,
ni tampoc a la Taula.
No ets tu qui decideix.
Penso que hauria de trobar algú altre.
T'hi has apropat.
Avui.
Massa a prop.
L'has posada en perill.
Ja sé el tracte que vaig fer.
Un antic company, crec.
Ho era.
I un amic.
L'acord amb la Taula es manté.
Et donem un nom,
i tu ens dones una vida.
O...
en prenem una.
Us serviré.
Sempre us serviré.
Excel·lent!
Entenc que saps on pot ser?
A John Wick li queden pocs amics,
i encara menys en qui confia
amb la seva vida.
Molt rebé.
Benvingut a l'Osaka Continental. En què el puc ajudar?
Sí, voldria una habitació.
Em temo que no es permeten animals.
És un animal de suport emocional.
-És el seu animal de suport? -No, al revés.
Jo soc el seu. Oi, noia?
S'estarà a la seva habitació.
Gaudeixi de l'estada, senyor.
No està malament.
Gens malament.
Hi ha un gos al meu vestíbul.
És un animal de suport emocional.
No cal dir-ho.
L'agenda de demà. El Sr. Suzuki a les 11:00
i els Tarasovs demanen veure't a les 2:00.
I això de les 8:00?
El sopar amb la teva filla.
Diu que està amoïnada perquè
treballes massa.
Què he fet per merèixer
una filla tan considerada?
-Bon karma, suposo. -Segurament.
I com estan els nostres convidats?
Alguns membres del club d'or estan ansiosos.
Sempre hi ha alguna cosa.
I avui és Nova York.
I la meva recepcionista?
Amoïnada.
Potser hauries de tenir un animal de suport emocional.
Ens hauríem de preocupar?
No hem fet res per ofendre la Taula.
La teva amistat amb el Sr. Wick no és cap secret.
La Taula vindrà.
I...
... serà rebuda com cal.
Tot el que ell toca, mor.
No gosis parlar-me d'un home que conec... des d'abans que naixessis.
Perdona'm, pare.
Akira.
Sisplau, digue-li a ma filla
que tinc ganes de veure-la per sopar.
Que no entri ningú.
Pensava que finalment havies trobat la pau.
Però sembla que no.
Matar el regent va ser un error.
La seva resposta ha estat destruir el Continental de Nova York.
La meva filla té por que siguem els següents.
En Winston?
És viu, però han mort el seu recepcionista
per demostrar el que volien.
Has arribat a pensar
on acabarà tot plegat?
La Taula no s'aturarà mai.
Ho saps.
Només treu la vida...
i només dona mort.
Koji...
Em sap greu causar-te...
tants maldecaps.
L'amistat es mesura en l'adversitat.
Benvingut a l'Osaka Continental. En què el puc ajudar?
El director.
I tant.
Sisplau, posi's còmode.
Evacua a tothom...
amb discreció.
L'únic camí que això porta és a la mort.
Els penso matar a tots.
I em crec que ho intentaràs.
Però ningú,
ni tan sols tu, pot matar a tothom.
Vols morir?
És la teva elecció.
Una bona mort
només ve després d'una bona vida.
Tu i jo vam deixar una bona vida al darrere
fa molt temps, amic meu.
Pare, l'Alta Taula.
Què hi fa, ell, aquí?
El Sr. Wick és el nostre convidat.
Pare...
Parlaré amb ells, no saben que ets aquí.
-Sisplau. -Queda't amb el Sr. Wick.
Han arribat hostes... prepareu-vos per ser hospitalaris.
Benvinguts a l'Osaka Continental, cavallers.
Com els puc ajudar?
La Taula creu...
que aquí esteu acollint...
algú que ha estat... EXCOMUNICAT.
És una acusació molt greu.
Necessitarem accés total a l'hotel.
És clar.
Però com vostè bé sap,
cap negoci,
ni tan sols el seu,
es pot dur a terme en el Continental.
Per tant, els he de demanar
que m'entreguin les seves armes.
Representem el marquès.
I jo represento Osaka.
Les armes,
sisplau.
No repeteixi l'error d'aquell ximple de Nova York.
Els ximples parlen i els covards callen,
però els savis escolten.
I quin ets tu?
Hola, vell amic.
M'alegro que ens visitis després d'aquests anys.
-Ara estàs amb ells? -No.
-I la teva filla?
La Mia?
Viva.
I la teva filla Akira?
Està bé.
Me n'alegro.
Ja saps...
No cal que ho acabem amb sang.
Doncs ves-te'n.
Ningú no desafia la Taula.
Recordo que abans ho entenies.
I jo recordo quan
tu entenies què volia dir "germanor".
Prou!
Per ordre del marquès de Gramont,
aquest hotel ha estat desconsagrat.
Aparta't.
No ho facis, Koji.
Ho sento.
Fora.
Retirada.
Assegureu l'hotel.
Trobeu en Wick.
No tens dret a estar aquí.
Si et troben,
la Taula matarà mon pare, a mi,
a tothom, perquè has trencat les regles.
No hauries d'haver vingut.
Estan atacant l'hotel.
Vas armat?
Anem-hi.
ATUREU-LOS!
Cec!
Fes la teva feina!
Akira!
Et pots posar dreta?
Torna per on has vingut.
-Ves a l'estació d'Umeda. -Em quedo.
No insultis el regal que et faig.
I, John, fes-me un petit favor.
Mata a tots els que puguis.
Ja hi pots comptar.
John?
Caine.
T'han donat el meu nom.
Ho sento.
Jo també.
T'hauries d'haver quedat fora.
Pel nostre bé.
Ho vaig intentar.
De veres?
Vinga, John.
Acabem amb aquesta merda.
Sembla una bona idea.
Has fet un tracte.
Igual que tu, John.
Família?
Família.
Ets mort, John?
John.
Caine.
John Wick puja...
Collons, Johnny.
Quina estesa que has fet.
No et conec.
Però jo a tu sí.
Ets un caça-recompenses?
Quant?
Encara no és prou.
Però pujarà.
Necessito que et cuidis més, Johnny.
Perquè ara anem junts.
D'acord, Koji.
Digue'm on és en John i surt d'aquí.
Ves-te'n.
Ves-te'n a algun lloc, ben lluny.
Saps que no ho faré.
T'han tocat?
No li deus res a John Wick.
No t'ha fet cap favor.
Deus haver caigut molt baix per creure
que els únics deutes que tenim...
... són els favors.
Vinga.
No vull fer això.
Pare!
Mira'm.
Fins i tot un cec sap que has perdut.
I, Caine,
no et calen ulls per veure el camí correcte.
Cuida la teva filla.
Ja...
ho faig.
No!
No ho facis!
Viu.
T'estaré esperant.
Qui és?
Era un amic.
El meu pare és mort per culpa teva.
Pel que tu vas fer.
Així que, o el mates tu...
o ho faré jo.
Ho entenc.
Adeu, senyor Wick.
Gràcies per venir.
Bé, els sensellar
ens hem de donar suport, oi?
He de parlar amb ell.
L'últim cop que hi vas parlar,
li vas disparar en un terrat.
No tenia elecció.
Ells tenien totes les cartes.
No.
I qui tenia la pistola?
En John ha de saber el que li espera.
El marquès està fora de control.
La Taula el deixa fer.
Oh, benvolgut Winston,
la teva generositat és admirable!
Però digue'm. Digue'm la veritat.
Per què el francès t'ha deixat viure?
Matar un home el pot convertir en un màrtir.
Deixant-lo viu...
estàs dient al món que és un covard o un traïdor.
I tu què ets?
Un ofès.
Em costa d'entendre com arrasar amb els hotels
l'acosta més a matar John Wick.
Aquesta campanya no és per matar John Wick.
És per matar la idea de John Wick.
I per fer-ho, he de
destruir tot el que aquesta idea toca.
La matança d'Osaka
no era necessària.
La matança era la qüestió.
T'obligarà a escollir.
Tu, vine amb mi.
Pensa-t'ho bé abans d'acceptar.
I vostè és?
Ningú.
La falsa modèstia, Sr. Ningú,
és un tret patètic.
Un error de càlcul,
en el qual, en voler amagar el nostre ego,
el fem aparèixer ben despullat.
Només l'hi preguntaré un cop.
Com el va localitzar?
Pagui'm i l'hi diré.
Quant val un servei com aquest?
Vint-i-cinc milions,
més un donatiu per al meu pla de jubilació,
quan ell estigui mort.
El vam trobar una vegada.
El tornarem a trobar.
I serà abans
o després que l'enterri a vostè?
M'agrades.
Vint milions.
Una mica més.
Vint-i-tres.
L'ego, mm, Sr. Ningú.
Són 23.
És evident que s'ho pot permetre.
Pel servei?
Hòstia!
No, no, no. No. Està bé.
Ei, està bé. Seu, seu.
Què collons és això, tio?
Una elecció.
Pots treure el ganivet
o pots treure la mà.
La primera em mostra un home compromès amb ell mateix,
i la segona,
un home compromès amb la causa.
Quin d'ells ets, tu?
Feliç cacera.
Winston.
Jonathan.
Em sap molt de greu.
Era un bon home.
Sí, ho era.
Ha mort pels nostres pecats.
De qui és?
Del marquès de Gramont.
D'ego tan gran com la recompensa que ofereix per tu.
Tots els recursos de la Taula estan a la seva disposició.
On el puc trobar?
A París.
Quan s'acabarà, això?
Quan el mati.
Oh. I llavors?
És que no has après res?
El substituiran quan encara estigui calent.
Hèrcules tenia la seva Hidra.
Tu tens la Taula, però se t'acabaran les bales
abans que ells els caps.
Mata'l, però fes-ho de forma intel·ligent.
I utilitza'l per aconseguir la llibertat.
Com?
Gira les regles i les conseqüències en contra d'ell.
Desafia'l a un combat singular.
Els duels de l'Alta Taula són un mite.
Error!
Són un fet dur i real,
i part dels fonaments de la Taula
per evitar que els membres més exaltats iniciïn una guerra.
És a guanyar o perdre,
però en qualsevol cas,
una sortida.
Jo no pertanyo a la Taula.
La teva família sí.
Que la teva família llanci el repte,
i tu en seràs el representant.
Jo no tinc família.
La Ruska Roma va trencar el meu resguard.
Llavors et suggereixo que moguis el cul fins a Berlín
i que ho arreglis.
O...
agafa una pala.
Què en treus de tot això, Winston?
Una cosa en què tu ets molt bo, Jonathan.
Venjança.
Una pistola guapa...
Clàssica.
És tot?
Pare...
Sí...
fill meu?
He de parlar amb l'oncle Pvotr.
Bonic vestit.
Parla.
És a Berlín, a la Ruska Roma.
Ja em pot enviar els diners.
No.
Perdó?
Mata John Wick i tindràs els diners.
Això no era part del tracte.
El tracte era pel teu servei.
I ara és una vida per una altra, Sr. Ningú.
La teva o la seva.
Quan estigui fet, rebràs la recompensa.
I la teva jubilació.
Capdecony.
El fill pròdig torna...
Però aquesta ja no és la teva llar, o sí...
Jonathan Wick.
Has crescut, Katya.
I tu t'has envellit.
És clar que ha passat molt temps.
He de parlar amb ell.
Jonathan Wick?
T'oblides...
que encara servim la Taula.
I que jo sàpiga...
... ets un excomunicat
sense resguard.
No tens cap raó per ser aquí.
Això ho decideix en Pyotr.
En Pyotr és mort!
Després
que li fiquessis al regent una bala al cap,
el marquès en va ficar una en el d'en Pyotr.
I seguint la tradició russa...
ens va enviar la factura.
I per culpa teva,
em vaig haver d'agenollar
davant l'assassí del meu pare.
Aleshores tenim
un enemic comú.
Ens podem ajudar l'un a l'altra.
Tu no et pots ajudar ni a tu mateix.
Com dimonis ens penses ajudar a nosaltres?
Matant el marquès.
En posaran un altre.
La seva mort no canvia RES.
Sí...
si el mato en un duel!
Les tradicions són clares al respecte...
però perquè la Taula aprovi un duel...
ell hauria de ser membre de la família...
i tenir una insígnia.
A quants n'has mort
per sortir-ne?
Una pila.
Només n'hauràs de matar un
per tornar-hi a entrar.
El cabró que va matar el meu pare.
Dona-me'n el nom.
Killa Harkan.
El trobaràs al Himmel & Hölle.
Quan estigui mort, tindràs el teu resguard.
I la insígnia?
Primer en Harkan, després parlem.
Porta'm una prova de mort.
Em caldrà una forma d'entrar-hi.
Conec una manera.
En Klaus t'hi durà.
Soc en Klaus.
-John. -Soc en Klaus.
Sisplau, digues a la mestressa
que em sento honrat per aquest gest
i que desitjo continuar amb la nostra relació.
Soc en Klaus.
El Sr. John Wick
encara viu i remenant la cua.
És el "Baba Yaga".
Deu ser Nadal, ja?
On són les meves maneres? Sisplau.
Un glop, Sr. Wick?
M'estava esperant.
Jo no.
Ell.
John?
Com estàs?
Sabies que jo seria aquí.
M'ho ensumava.
Família.
Però la família el va vendre, Sr. Wick.
El van vendre
amb la remota esperança de salvar les seves vides.
És per això que no confio mai en els cosacs.
Són gent tramposa.
Això és personal.
Es nota la tensió.
El Sr. Wick segurament pensa que...
jo soc el responsable de la mort d'un...
amic comú.
Però jo no vaig matar en Koji. Vas ser tu, John.
Sabeu, veure discutir vells amics
m'entristeix.
Deixeu que us ajudi.
Nein.
Tenim un tracte.
Teníem.
El marquès.
Dimonis, dubto que li importi si són bales,
espases o un cec.
Hem trobat aquest aquí fora.
Això és per a mi, senyor...?
Ningú.
No. De fet, és per a ell.
Aleshores segui, Sr. Ningú.
Emocionant, ja?
Així doncs, vostè el vol matar.
Vostè el vol matar.
Jo el vull matar.
I vostè, Sr. Wick?
Jo et mataré a tu.
Per en Pyotr. És clar, ja.
Però sembla que aquí tenim...
un autèntic problema.
Una dificultat, si volen. Un dilema de la vida real.
Així doncs...
potser hauríem de jugar...
una mà.
El guanyador decideix qui viu...
i qui no.
Molt bé. Quant costa participar?
Més del que pots oferir.
Sí, estic a un pas
de ser un home molt ric.
O un home mort.
Juguem al pòquer tancat.
Sr. Wick.
Sr. Wick?
La mà del mort, Sr. Wick.
Bé...
No m'arrisco.
Vegem-les.
Quatre nous. I un quatre.
Molt impressionant.
Ah. Escala reial.
Prou bé per ser un ningú.
Gràcies.
Un cec, un paio amb un gos
i John Wick entren en un bar
i s'asseuen a una taula.
Això sembla el començament
d'un fantàstic acudit
o d'una oportunitat més que aprofitable.
N'hi ha un que creu que es mereix la llibertat.
Un altre...
creu que pot comprar la llibertat.
I un altre...
creu que pot matar
per la llibertat.
Cadascun d'ells creu que té la mà guanyadora.
Però cap d'ells
s'adona
que quan s'han assegut a la taula...
ja estaven condemnats.
Deixa'm endevinar. Cinc cartes iguals?
Sí.
Sabia que eres un imbècil trampós.
Sí, un imbècil caracollons.
Perquè ho sàpigues,
allò d'en Pyotr no va ser personal.
Bé, potser una mica.
Mata!
FORA LLUMS, DESGRACIATS.
Ei! És allí!
M'HAS DISPARAT AL CUL!
FILL DE PUTA!
"Boles"!
Saps quin és el teu problema, Sr. Wick?
Que no tens sort.
No tens sort en la vida,
en l'amor,
en l'amistat...
I ara...
en la mort.
Mateu-lo!
Per què no et mors d'una vegada?
És meu.
Et vaig dir que no acceptessis el tracte.
Ja, suposo que el teu tampoc va anar com volies, oi?
I els malparits et van treure els ulls.
No me'ls van treure.
Jo els els vaig donar.
Eres un nen de Bielorrúsia... un orfe de la nostra tribu.
Estàs lligat a nosaltres, com nosaltres a tu...
en aquesta vida i en la següent.
La teva sang...
és la meva sang.
El teu dolor...
és el meu dolor.
La teva vida...
és la meva vida.
Benvingut de tornada, Jardani.
La Ruska Roma et donarà suport
en el teu desafiament.
Qui serà el teu padrí?
Un avís del que costa la tirania.
Et deus voler reunir amb el recepcionista.
Avui no.
Pels antics costums i per les antigues lleis,
John Wick el repta a un duel.
Per resoldre les seves diferències de la forma clàssica,
com ho feien els cavallers.
Parla dels antics costums com si els conegués.
En la posició del Sr. Wick,
no es pot fer aquest desafiament.
Té la insígnia de la seva família.
Berlín.
El desafiament de la Ruska Roma,
l'acceptació del Sr. Wick de tornada al ramat,
tot és aquí.
Ara forma part de la història.
I per què em rebaixaria a acceptar
una cosa així?
Perquè hi ha regles, i sense elles...
-viuríem com animals. -Exacte.
Els temps canvien.
Està sorgint una nova era.
Noves idees, noves regles,
nova direcció.
Tanmateix, acceptarà el desafiament.
Perquè encara estem tots a la Taula.
Fins i tot vostè està indefens davant les conseqüències del fracàs.
I quines són exactament les condicions del Sr. Wick?
Victoriae fiducia.
L'alliberament incondicional de totes les obligacions que té a la Taula.
Ah, la història va plena de marquesos,
només recordats pels seus criats.
Però vostè...
serà recordat
com l'home que va matar John Wick,
el més temut
de la Taula i per aquells que manen.
Vostè mana.
I qui podria predir
que aquesta glòria tan gran
pot impulsar la seva carrera en el nostre món?
Al migdia, La Tour Eiffel, per establir les regles.
Te'n pots anar.
Quan estigui.
Com a padrí, després de la seva victòria,
s'anul·larà l'excomunicació, es restaurarà el meu títol,
es reconstruirà l'hotel i es reconsagrarà,
i tot a càrrec de la Taula.
Per descomptat. 722bis
Estic impressionat.
Com fem les coses és com ho fem tot.
Ara sí que estic.
Crec que et trobaré a faltar quan no hi siguis.
És llàstima que jo no pugui dir el mateix.
Ho saps, oi?
El què?
Que el padrí, com a mentor,
camina al costat del seu campió
o és enterrat al seu costat.
Els antics costums.
Així és la vida.
Segons les lleis antigues,
només en pot quedar viu un.
Ho heu entès?
Molt bé.
Regles.
El desafiat escull primer. Hora?
A la sortida del sol.
Ara.
A la sortida del sol.
Lloc?
Ve aquí
pensant que hi ha una forma de sortir d'aquest món, Sr. Wick?
No n'hi ha cap.
El Centre Pompidou.
Sacré Coeur.
Armes?
Si vostè guanya,
la Taula farà honor a la seva paraula.
Obtindrà la llibertat.
Però no l'agafarà.
Espases.
Pistoles.
Duel amb pistoles. A trenta passes.
En el cas que tots dos sobrevisquin,
s'acostaran l'un a l'altre deu passes
fins que només en quedi un.
Regles del duel.
Sense pietat.
Sap per què no agafarà la llibertat?
Perquè això és el que vostè és,
el que sempre ha estat.
Un assassí.
Un orfe que vam agafar del carrer
i el vam esmolar com un ganivet.
I matar és el sentit de la seva vida.
Un home sense sentit a la vida...
no és res.
Sense pietat.
Si no hi ha res més, cavallers,
-llavors... -Un nomenament.
És el seu dret.
Té un nom?
Caine.
Doncs així serà.
A la sortida del sol, Sacré Coeur.
Duel amb pistoles, sense pietat.
Si el Sr. Wick guanya,
quedarà alliberat de totes
les obligacions de l'Alta Taula,
i el seu padrí serà rehabilitat
com a director del reconstruït
Continental de Nova York.
Si el marquès Vincent Bisset de Gramont guanya...
John Wick estarà mort.
I també el seu padrí.
Això mateix.
Ara, si no hi ha res més, cavallers,
els veuré a la sortida del sol.
Qualsevol retard
es considerarà abandonament
amb execució immediata.
Allà fora no hi ha cap John.
Cap marit feliç amb una vida normal.
Només hi ha John Wick,
l'assassí.
I ell et matarà.
El teu hotel?
Sí.
Sempre tens un pla, oi?
No el té tothom?
Busquem un lloc segur abans que això no comenci.
Primer he de fer una cosa.
Més val tard que mai.
No ho faré.
La seva lluita és personal.
No és això el que vol?
Victoriae fiducia.
Tu el mates,
i tu i la teva filla sereu lliures.
Ningú no la pot tocar.
Però si no...
la teva filla en patirà les conseqüències.
Tu esculls.
Caine.
John.
Vens a dir adeu?
He vingut a dir hola.
Creus que la teva dona et pot sentir?
No.
Doncs per què molestar-la?
Potser m'equivoco.
Els morts ja no hi són.
Només importen els vius.
Després de néixer ma filla...
jo volia deixar aquesta vida.
I pensava que l'havia deixada.
Però no.
Estem maleïts...
tu i jo.
En això hi estic d'acord.
La meva filla no està maleïda.
Si he d'escollir entre tu i ella...
et mataré.
Potser no.
T'he trobat a faltar, John.
És un plaer seure amb un amic.
Et veuré demà.
Així és com resol la situació?
Amb un duel amb el Baba Yaga?
Si fracassa, farà trontollar els fonaments de l'Alta Taula,
i convertirà en Wick en un sant.
La meva victòria no ho permetrà.
Marquès de Gramont!
L'ambició d'un home
ha de tenir objectius reals.
Faria bé de recordar-ho, senyor.
Bonjour, Monsieur Wick.
I benvingut a La Resistance.
Estàs una mica lluny de casa, oi?
Bé, el teu acte
de desobediència civil m'ha inspirat, John.
M'estic ramificant,
estenent les meves ales.
Com va el gran Tour de comiat?
Ja s'acaba.
Això sembla. Això sembla.
Talla quaranta-dos regular, oi?
Tot folrat amb Kevlar.
L'últim en moda balística.
Apropiat per a les ocasions formals.
Casaments, funerals, duels de l'Alta Taula.
Un home ha de fer bona impressió
quan es casa.
O quan l'enterren.
Disculpi, senyor,
però això és una bogeria.
Bogeria?
Deixar el seu destí en mans d'un cec?
Hi ha tres tipus d'home en el món.
Els que tenen una raó per viure,
els que tenen una raó per morir,
i els que tenen una raó per matar.
John Wick no en té cap, de raó.
És un fantasma que busca un cementiri.
Però el cec,
bé, ell té les tres raons.
A més, pressento que
el Sr. Wick no arribarà mai
al duel a la sortida del sol.
Molt bé, som-hi.
A tots els melòmans de la Ciutat de la Llum,
a tots els oients que estimeu l'acció,
a tots els oients fidels
que coneixeu el bategar dels carrers...
... aquesta nit és la vostra oportunitat de fer bona música.
Tinc una sol·licitud especial
d'un admirador secret.
Sembla que hi ha una punxa
en el nostre petit paradís.
Un home malvat de la Gran Poma
es dirigeix directe al nostre Sagrat Cor.
Fem una crida perquè
compartiu els ritmes més durs amb aquest home de negre.
Si voleu la recompensa, heu d'acabar abans que surti el sol.
Aquest clàssic d'or,
un clàssic que pega fort,
va dedicat a vostè, Sr. Wick.
I recordi, no té cap lloc on amagar-se.
Vull donar les gràcies a tothom
per escoltar W-U-X-I-A,
l'emissora de l'entreteniment
i tota la informació.
Bona caça.
Doncs ja hi som.
Necessitaré una arma.
Pensava que no la demanaries mai.
Una nou mil·límetres Pit Viper.
D'on l'has treta?
Conec un paio que coneix un paio que va disparar a un paio.
Carregador de vint-i-una bales
amb compensador incorporat
per no notar el sotrac del tret.
Mira frontal de fibra òptica,
fiadors ambidextres,
carregador acampanat per a recàrregues més ràpides,
gallet de dues lliures,
i per a les, com ho diríem,
trobades íntimes,
aquest escurçó té uns putos ullals ben letals.
Em pots deixar a prop de l'església?
Amén.
Aquí la tenim, cavallers.
El teu passeig.
Quan et vaig avisar
que no fiquessis el peu
en aquell fangar,
no vaig pensar que jo també m'hi emmerdaria.
Demà tot s'haurà acabat.
A l'hora d'enterrar en Charon,
no sabia què posar-li a la làpida.
Unes poques paraules per resumir tota una vida?
Llarga vida al rei!
Tinc la meva des de fa anys.
Això és modèstia.
Profecia.
I què hi vas posar?
Amic.
És el que va ser per sobre de tot.
Un amic.
Au revoir et bonne chasse, Monsieur Wick.
Gràcies, Rei.
Jonathan.
Winston.
El sol surt a les 6:03.
Pel nostre bé, no arribis tard, mm?
"Estimat marit."
És el que jo vull a la meva.
"John. Estimat marit."
Confirmat.
Bones notícies, melòmans!
Tenim la seva ubicació.
Han vist l'home de negre
pel districte 7.
Em penso que ja és hora que el pintem de vermell.
Sembla que els amics del gremi l'han perdut,
i que ara està anant cap a l'Arc de Triomf.
A veure qui l'enganxa.
Vinga, mainada.
Ho hem de fer força millor.
Què, qui serà el nostre gran guanyador?
Qui és?
Sap, la pregunta que hauria de fer,
eh, és: quant?
Penso que tenim la situació controlada.
Doncs tal com jo ho veig,
si el Sr. Johnny Boy arriba a l'església a temps,
aquesta pot ser la seva última nit de marquès.
Actualització del trànsit.
He sentit que els nois de negre no l'han pogut aturar.
El nostre malvat amic continua el seu camí.
Va cap a vosaltres, oients del sector 8.
Sí?
D'acord. Hi ha tracte.
Entesos. Ara són 35.
Aquest no era el tracte.
Doncs és l'únic tracte en oferta avui.
Ataca!
Telèfon!
-Què? -Ara escolta'm.
Quaranta.
Pagues pel servei.
D'acord.
Bones notícies, melòmans.
La recompensa acaba de pujar.
A tots els oients que encara participeu,
el Sr. Wick té l'església a la vista.
Se'ns acaba el temps.
Última oportunitat per aconseguir el premi
abans de l'última sortida de sol per al Sr. Wick.
Així que, qui pujarà els 222 esglaons?
Bona sort.
Sembla ser que el Sr. Wick no arribarà a temps.
John?
Caine.
A quina hora surt el sol?
D'aquí a dos...
potser tres minuts.
Necessito que pugis les escales, John.
Ja...
Llest?
Sí..
Dotze o nou?
Nou.
-Sis trams. -Gràcies.
Ciao, ciao, Mr. Wick.
No em pots disparar.
Sí, tens raó.
Però jo li puc disparar a ell.
Però et puc fer mal, malparit.
Som-hi, John.
Boles.
Has fet mal a la meva gosseta.
Ja saps, m'ho deus.
Ja.
No és res personal, John.
Ara estem iguals.
Ja.
I així comencem.
Busquem la veritat i en suportem les conseqüències.
Conseqüències.
Vinga. Per a tu.
A les seves posicions, cavallers.
Et veuré en el més enllà, germà.
Trenta passes.
-Recorda la teva filla. -Que et follin!
Quina sortida de sol més bonica.
Últimes paraules, Winston?
Només, passa-t'ho bé.
Està llest, Sr. Caine?
Sr. Wick?
Encomano les vostres ànimes a Déu.
Comencem com acabem.
Cendres a les cendres. Pols a la pols.
Foc!
Vint passes!
Foc!
Que bé.
Deu passes!
Només, mata'l.
Aquells que s'aferren a la mort,
viuen.
Aquells que s'aferren a la vida,
moren.
Foc!
Alto!
Com a mentor teu,
demano el coup de grâce.
La teva arma, dona-me-la.
Ara queda lliure, la meva filla?
Oui. Tu i ta filla.
Gaudeix.
Regles. Ha.
Mitjamerda arrogant,
encara no ha disparat.
Conseqüències.
Quin paio més bo.
El seu deute amb la Taula...
ja està satisfet, John Wick.
És lliure.
Com vostè i la seva filla, senyor.
Vostè serà completament compensat, senyor director.
Tot el que demanava
es complirà.
Aquí hem acabat la feina.
Bon dia.
El meu germà.
Me'n deus una.
Sí.
Winston.
Jonathan.
Em duràs a casa?
Per descomptat.
Helen.
No vaig pensar mai que veuria aquest dia.
On creus que és, al cel o a l'infern?
Qui sap?
Adeu, fill meu.
♪ You've taken everything I love from me ♪
♪ Now it's time To pay the price ♪
♪ Well, I'll be walking free ♪
♪ I'm gonna make it right I won't apologize ♪
♪ No tears left to cry I'm seeing Wick tonight ♪
♪ An eye for an eye A life for a life ♪
♪ I'll see you in hell On the other side ♪
♪ An eye for an eye A life for a life ♪
♪ I'll see you in hell On the other, other side ♪
♪ I'll try to burn for you ♪
♪ I'll meet you In the afterlife ♪
♪ I'll take an eye for an eye A life for a life ♪
♪ I'll see you in hell On the other side ♪
♪ Bring you to your knees Better pray I leave ♪
♪ I'll see you in hell On the other side ♪
[Subtítols: Alfred Sala]