MESTER
BORIS RAMMER
SVINDEL
ELSKOVSBARN
KONKURS
LØGNER
SUUUPER-BORIS
Hvem er Boris Becker?
Boris Becker er som et barn,
der har en flamme her.
Han prøver at finde ud af, om han brænder sig eller ej.
Skal Boris Becker i fængsel, eller bliver der...
Som man kan se, får sagen stor opmærksomhed i hele Europa.
I retten malede man et billede
af en mand, der intet har tilbage efter sin store sportskarriere.
En mand med en kaotisk økonomi, hvis ry ligger i ruiner.
Ventetiden, fra kendelsen blev læst op, har været lang.
Der bliver afsagt dom om to dage. Meget hårdt.
Jeg har ramt... bunden.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal stille op.
Jeg ser det i øjnene. Jeg vil ikke gemme mig eller stikke af.
Jeg accepterer den straf, jeg får.
Det er onsdag eftermiddag. Fredag ved jeg, hvordan mit liv bliver.
- Boris! - Boris!
FREDAG 29. APRIL 2022
Boris, kig herover!
- Boris! - Er du sejrsikker, Boris?
Har du en besked til dine fans? Du har nok meget at tænke på.
Vil du sige noget, inden du går ind?
Vi ses i retten.
Becker tog imod kendelsen
Men uden at vise følelser, præcis som han plejer.
Han kiggede lige frem, og jeg fornemmede...
Han kommer aldrig til at tjene penge og arbejde...
Becker. Formuen formøblet på katastrofale økonomiske beslutninger.
Han er nu blevet idømt to og et halvt års fængsel.
Hvis der er ét sted i verden, som jeg elsker, er det Wimbledon.
1985 WIMBLEDON-FINALE KEVIN CURREN MOD BORIS BECKER
Jeg fik at vide, at min modstander, Kevin Curren,
altid satte sig ned først.
Min træner sagde: "Gå derud som den første og sæt dig som den første."
Han var den klare favorit. Jeg tænkte: "Han ser nervøs ud."
Jeg følte, at hvis jeg vandt lodtrækningen, kunne jeg serve først,
fordi jeg ville have fordelen.
Jeg vandt min serv, og jeg brød hans.
Der er ingen nerver at spore hos Boris Becker.
Parti og første sæt til Becker.
Balancen skifter. Kevin begynder at styre spillet.
Jeg bliver ustabil.
Men jeg kom igen og bryder tilbage.
Parti til Becker.
Nu er han hylet lidt ud af den.
Set point.
Parti til Becker.
I fjerde sæt bryder jeg hans serv i første parti. Jeg sætter mig.
Jeg tænker: "Jeg skal bare holde fast i serven."
Jeg er nervøs.
Jeg prøver at kaste bolden, men den bliver i min hånd.
Den er limet fast. Den sidder fast.
Dobbeltfejl. Og tilskuerne siger: "Uh!"
0-15.
Kom så, Boris.
Ved matchpoint går jeg ind i mig selv. Jeg tænker... "Kom nu, Gud,
bare giv mig én serv mere. Jeg skal bare brug én mere."
34 ÅR SENERE
Boris Becker, det grundlæggende først. Er du gået konkurs?
Hvordan kunne en, der har vundet alle de mesterskaber
og haft sådan et succesrigt liv, ende i sådan en situation?
Den tredobbelte Wimbledon-vinder måtte svare for sig i retten i London.
Godmorgen.
Det er den, de spiller om.
Vend rundt.
Det er det berømte digt. "Hvis" af Rudyard Kipling.
Det er her, vi venter, inden vi går ud på Centre Court.
Vi kigger op, og så bliver vi lidt nervøse.
"HVIS DU KAN MØDE TRIUMF OG NEDERLAG
OG GÅ ENS TIL DE TO SVINDLERE"
Der er mange sportsfolk tror, at de penge, de tjener
i løbet af deres karriere, fortsætter bagefter.
Jeg bebrejder mig selv.
- Godt. - Tak.
Den bratte opvågning kom meget sent.
Jeg tror på, at ting sker af en årsag.
Men hvad er årsagen? Hvad gjorde jeg? Hvorfor har jeg fortjent det her?
Og jeg... Altså, igen... Jeg er ikke...
Jeg er ikke en, der græder foran kameraet.
Jeg er ikke typen, der klager. Jeg accepterer det, der sker.
Men det her er hårdt.
Det er meget vanskeligt at finde frem til årsagen.
En dag finder jeg den. Men lige nu ved jeg ikke hvorfor.
Sådan! Han gjorde det!
Sejren går til...
...Becker!
Og her er han. Tillykke, mester.
- Tusind tak. - Hvad føler du lige nu?
Det er som en drøm, og...
Nu har jeg et stort ansvar over for spillet.
For at vinde Wimbledon i min alder, det er...
Det er noget særligt.
Har nogen nogensinde vundet mesterskabet på knæ før?
Det ved jeg ikke.
Hvis nogen havde sagt til dig for to uger siden,
at du ville rejse herfra som vinder af Wimbledon,
hvad ville du så have sagt til dem?
Han er en idiot.
Man har jublet i Vesttyskland efter Beckers sejr.
Præsidenten sendte ham sine lykønskninger,
så snart kampen var slut.
Og i Beckers hjemby nær Heidelberg
så de slægtninge, der ikke kunne tage til Wimbledon, finalen i fjernsynet.
Den store hjemkomst.
Leimens smalle gader kunne knap rumme alle indbyggerne.
Byd Boris Becker velkommen.
- Tillykke. - Tusind tak.
- Boom Boom! - Det var...
- Det hedder jeg ikke. - Først og fremmest.
Lad os tale om det. Jeg ville tale om det senere, men nu er det her.
- Selv på forsiden af Sports Illustrated. - Ja.
"Babyboomer og Boom Boom Becker."
Da jeg blev født, kaldte min mor mig Boris og ikke Boom Boom...
Og det... Det bryder jeg mig ikke om.
Oplever du, at de unge damer...
At du møder flere unge damer nu, end du gjorde for fire-fem måneder siden?
Efter Wimbledon var der flere piger, end der plejer.
Flere piger? Ja.
BECKER SUSER MOD TOPPEN DRENGEKONGEN
BECKERS JACKPOT
BORIS STJÆLER RAMPELYSET
MESTER SOM 17-ÅRIG
BORIS SLÅR REKORD
DEN 17-ÅRIGE VESTTYSKER
BLEV DEN YNGSTE WIMBLEDON-VINDER NOGENSINDE
VED AT BESEJRE KEVIN CURREN
Det endelige resultat i en tenniskamp siger meget.
Taberen bliver simpelthen overgået.
Vinderen var ikke sig selv i de første to sæt,
men han fandt styrken og susede mod sejren.
Historien bag tallene er den måde, pointene er vundet på.
Ikke bare slagene og forbierne, men hvordan spillere ændrer indstilling.
Hvornår de spiller sikkert, og hvornår de satser alt.
Selvtilliden stiger og falder. Hvorfor?
Er det frygten for nederlaget? Eller en slags magisk tankegang?
Hvordan narrer store spillede sig selv til at tro, at de kan vinde,
uanset oddsene?
Det kan pointene ikke svare på.
BORIS ØDELÆGGEREN
Pointene er bare en overskrift.
RETSSALEN, HVOR BORIS BECKER MANGLEDE ORD
Er han oppe eller nede?
LØGNEREN BORIS
Er han en vinder eller en taber?
TREDOBBELT WIMBLEDON-MESTER FÆNGSLET
MESTERFANGE
For Becker især druknede historien i overskrifter.
Jeg talte med Becker på to forskellige tidspunkter.
Første gang i 2019, da hans juridiske problemer begyndte...
Ja.
...og igen i 2022, tre dage inden han blev fængslet.
Den senere samtale blev ved med at kredse om spørgsmålet om tid.
Hans nedtælling til en usikker fremtid, og hvordan fortiden hjemsøgte nutiden.
Boris, hvis du kunne tale med dit yngre jeg, hvad ville du så sige?
Det er interessant, at du spørger mig om det, fordi...
Min ældste søn tog med i retten og bad mig se i bakspejlet.
"Far, hvad har du lært?"
Jeg sagde: "Sønnike, tag dig af dine egne problemer."
Hvad tjener manager Ion Tiriac på Boris Becker?
- Ikke nok. Nej. - Ikke nok?
ION TIRIAC BECKERS MANAGER
Min manager var en fyr ved navn Ion Tiriac.
Jeg var 15 år og i Monte Carlo til en juniorkonkurrence.
Den nationale hovedtræner hed Günther Bosch.
GÜNTHER BOSCH BECKERS TRÆNER
Han kommer oprindeligt fra Rumænien.
Bosch og Tiriac var barndomsvenner.
Günther sagde til Ion: "Vi har en ung, vild tysker. Kig på ham."
Jeg så ham.
Interessant.
Lidt buttet.
Ion Tiriac havde altid et stort, skræmmende overskæg.
Han var Guillermo Vilas' træner, og jeg var nervøs.
Vilas. Hans talent var lig nul.
Men han lagde et enormt stykke arbejde i det.
Han var den bedste spiller nogensinde alt taget i betragtning.
Og på det tidspunkt gjorde Boris Becker det, der skulle gøres.
Jeg blev inviteret til at træne en uge med Guillermo Vilas i Hamburg.
Vilas var den tennisspiller, der arbejdede hårdest.
Tiriac ville se, hvor meget jeg kunne holde til.
Hvordan gik det?
Jeg havde godt ondt efter et par...
Han havde rødt ler overalt. I øjnene. Han blødte her.
Meget interessant fyr.
Han knoklede på, indtil han næsten brækkede sin skulder.
Boris er en ung mand, der er meget målrettet.
Jeg tror, at han måske var den spiller, der har arbejdet hårdest.
Jeg elskede det. Jeg elskede at spille. At træne.
Og mest af alt elskede jeg at vinde.
Jeg vandt min første turnering som seksårig. Seks år gammel.
Jeg kan huske, at jeg holdt den lille pokal.
Jeg ved ikke, men den var nok temmelig lille.
Rainer Martinell mod Boris Becker om førstepladsen.
- Parti, sæt og match! - Ja!
Overvej det. Borg var her for syv år siden.
Jeg ønsker for dig, at du får samme succes.
Held og lykke!
Boris, kom.
Når man vinder noget som seksårig
og så noget som syvårig og otteårig, og man så får en træner,
spiller man bare mere og mere tennis.
- Hvor gamle er I? - 11.
Hvem er jeres favorit i de store turneringer?
Borg!
- Kan I bedst lide Borg? - Ja.
Som barn var min helt Björn Borg.
Jeg så op til ham. Jeg elskede ham. Jeg ville være som ham.
Jeg giver aldrig op.
Uanset hvad stillingen er, er kampen ikke afgjort før til sidst.
Når man begynder at spille som femårig, vil man gerne vinde.
Det er det, man træner for. Det er det, man arbejder på hele livet.
Når jeg så Björn Borg, tænkte jeg:
"Jeg skal spille lidt som ham."
Den eneste vigtige turnering, der blev vist i fjernsynet, var Wimbledon.
Da han spillede den berømte finale i 1980,
sad lille Boris i Vesttyskland med sine forældre og så det i fjernsynet.
Når man når et vist niveau,
indser man, at spillet bliver mere mentalt. En kamp om vilje.
Ja, to sæt.
Da jeg tabte tiebreakeren i fjerde sæt,
tænkte jeg: "Jeg taber kampen." Jeg var så udmattet.
Helt ubegribeligt.
Hvad går gennem Borgs hoved?
Jeg troede, at jeg ville vinde. Han vil det ikke mere end mig.
Mesterskabspointet.
Men han fandt et andet gear.
Mesteren!
Jeg var betaget af hans sejr.
Vi spillede vores juniorturneringer og lod, som om vi var Björn Borg.
Jeg opførte mig ikke pænt på banen.
Jeg blev vred. Jeg smadrede mine ketsjere.
Min straf var, at jeg efter tre timers træning
skulle spille en time mere mod Steffi Graf.
De to bedste tennisspillere, Tyskland har haft, boede 16 km fra hinanden.
STEFFI GRAF 22 GRAND SLAM-TITLER
Da jeg var 12, var jeg den bedste under 14.
Da jeg var 14, begyndte jeg at spille mod mændene.
Jeg blev den tyske indendørsmester, da jeg var 14 år gammel.
Dengang var der faktisk kun tre managerfirmaer inden for tennis.
De kom alle for at tale med min far.
Mark McCormack tilbød hurtigt penge, og det gjorde Donald Dell også.
Min far følte, at det var respektløst. Som om han ville sælge sin søn.
Så han viste dem venligt ud igen.
Tiriac talte slet ikke om penge.
Han sagde: "Du har en meget talentfuld dreng. Jeg vil gerne overtage ham.
Jeg vil behandle ham, som om han var min egen."
Jeg talte med han forældre. De var helt normale mennesker.
Søde mennesker. De forstod det hele. Jeg indgik en aftale.
De bliver hjemme, og hvis han er til en finale et sted,
inviterer jeg dem nogle gange med. Forældrene skal ikke blande sig.
Min mor siger den dag i dag, at det var hendes livs fejltagelse
at tillade, at jeg blev taget ud af skolen.
Men min far besluttede: "Lad os give unge Boris en chance."
Og så blev jeg professionel som 16-årig.
Min stil var styrke.
Jeg slog altid hårdt, og jeg var fysisk aggressiv.
Jeg kørte hårdt på.
Strategien var ikke alt for kompliceret. Jeg vidste, at det handlede om styrke.
Jeg skulle overmande min modstander.
På et tidspunkt bliver du træt, men det bliver jeg ikke.
I efteråret 1984 var jeg måske nummer 100 i verden.
Jeg tabte konstant i første runde. I september og oktober.
Jeg har tabt i første runde seks-syv gange.
Som tennisspiller er det mange gange.
Det tærer på selvtilliden og ens tro på sig selv.
Jeg var ved at bryde sammen. Tiriac var der.
Han begyndte at græde.
"Jeg kan ikke. Jeg gør alt, hvad jeg kan, men..."
Jeg siger: "Boris, du er okay.
Tænk over det. Du er okay."
Jeg sagde: "Ion, jeg vil gerne rejse til verdens ende,
men jeg er nødt til at vinde." For mig var livlinen altid sejren.
Han sagde: "Boris, jeg lover dig,
at hvis du fortsætter sådan der i tre måneder mere,
så begynder du at vinde de store."
I begyndelsen af 1985...
...vandt jeg kampe mod verdens bedste spillere.
Og så var jeg nummer 30.
Jeg kom med i Italian Open.
Jeg nåede semifinalen og blev nummer 20 i verden.
I tennisverdenens inderkreds sagde folk: "Den unge tysker. Der er noget med ham."
Folk talte om Boris Becker fra Tyskland. "Du skulle se den knægt spille."
I... februar eller marts i 1985 spillede vi en opvisningskamp.
Han klynkede og klagede over dommene.
- Nej! - Sidste advarsel.
Og jeg vandt den kamp,
så jeg gik ud i omklædningsrummet og sagde:
"Boris, altså... Hvis du vinder noget,
kan du begynde at brokke dig.
Men indtil du vinder, bør du bare lade den slags ligge."
Jeg havde ingen anelse om,
at han fire måneder senere ville vinde Queens og Wimbledon.
Queens var den store græsturnering inden Wimbledon.
Jeg spillede mod Johan Kriek i finalen.
JOHAN KRIEKS STEMME
Jeg er i finalen, og jeg spiller mod en skoledreng fra Tyskland.
Jeg tænkte: "Det bliver da en nem sejr."
Han var selvsikker. Han sendte bare bomber af sted.
- Ja! - Parti, sæt og match!
Han slog mig i finalen. Jeg kan ikke huske, hvem det var, der sagde:
"Mr. Kriek, hvad synes du om den tyske skoledreng?"
Jeg sagde: "Hvis han server sådan, vinder han Wimbledon."
Og der kan man se, at Beckers forældre går amok.
Tillykke!
Tillykke. Hej. Du slutter dig til nogle store navne nu.
Folk som Laver, Hoad, Sedgman og naturligvis McEnroe
- og Connors for nylig. - Ja.
Det er rigtigt. Nu er der et nyt navn.
Mellem Connors og McEnroe. Det er ubegribeligt.
- 17 år gammel. - Ja.
- Det er meget tidligt. - Jo, det er det.
Jeg følte, at det var en tsunami. Det var en enorm bølge.
Jeg... Jeg spiller normalt, og så vinder jeg.
TRÆNINGSBANE
I ugen mellem Queens og Wimbledon
spillede man på en bedre træningsbane, så alle kunne se på.
Og jeg følte, at folk begyndte at kigge på mig, og det føltes godt.
Giv mig jeres opvisningsbane, og så skal jeg vise, hvad jeg kan.
Jeg tænkte ikke på at vinde. Jeg nød bare øjeblikket.
Jeg var som en lille dreng i en legetøjsbutik.
Han spillede bare anderledes på græsset.
Der er ingen, der ved, hvordan man spiller på græs.
Og hvis nogen siger, at de er specialister i græsbaner,
må de leve i 1960'erne og komme fra Australien. Det var specialisterne.
Ellers er der ingen græsbaner i verden. Og så kastede han sig.
Det... Det var det mest vanvittige.
På græs? Ja, okay, måske. Men han gjorde det også på ler.
Nogle gange måtte jeg kaste mig.
Mere end noget andet fortalte det modstanderen,
hvad jeg var villig til at gøre for at vinde pointet.
Det måtte godt gøre lidt ondt.
Tid.
I 1985 til Wimbledon
var den fjerde kamp mod Tim Mayotte. Han er foran 2-1...
Jeg vrider min ankel om. Voldsomt.
Jeg er færdig.
- Åh nej. - 30-15.
Tim var ved baglinjen.
Hvis han havde stået ved nettet, ville han have givet hånd, og så var det slut.
Så var det ikke sket.
Han kom for at trække sig. Jeg sagde: "Bosch, råb til ham."
Ud af øjenkrogen kan jeg se Bosch og Tiriac gøre sådan her.
Pludselig vågner jeg og hører Tiriac:
"Bed om timeout! Bed om timeout!"
Må jeg bede om tre minutter? Det er bare en forvridning.
Han tager sin timeout nu. Skadepause. Det er tre minutter.
Fysioterapeuten skulle komme fra omklædningsrummet og ud på bane 14.
Han spillede heldigvis ikke på Centre Court.
Lægen kom først 20 minutter efter.
Det tog i hvert fald længere tid end tre minutter
for fysioterapeuten at nå frem, men nu er han her.
Min ankel er sort og blå, men den var god nok til at spille videre.
Et kvarter senere er det anderledes. Han var hylet ud af den.
Han gav mig knap nok hånden.
Han stormede ud af banen. Jeg forstår det godt.
Efter det måtte jeg omstrukturere alting.
I stedet for 30 journalister var der 130.
Du kender mr. Ashe. Mr. Arthur Ashe.
Godt.
Boris, er du overrasket over at være i kvartfinalen som 17-årig?
Ja, helt sikkert.
Hvad med din ankel?
Det er ikke så slemt, men det er heller ikke godt.
Alle taler om presset for en, der er så ung.
Du er ikke seedet. Der er en del med, der er useedede.
- Ja. - Kan du håndtere presset?
Ja, det tror jeg. Jeg forsøger at håndtere det.
Lad os tale om Becker.
Er han en døgnflue, eller bliver knægten hængende?
Hvis han vinder, bliver han den yngste nogensinde.
Ikke bare her, men i de fire store mesterskaber.
Jeg tror ikke, at han er en døgnflue. Han er den ægte vare.
Hvor svært er det for en ung mand på 17 år at bevare jordforbindelsen?
En tennisspiller kan ikke bevare jordforbindelsen.
Sådan! Han gjorde det!
Sejren går...
...til Becker!
Efter Wimbledon tager Tiriac mig med til Monaco, hvor jeg boede dengang.
Han siger: "Nej, du skal ikke tilbage til lejligheden.
Vi tjekker ind på det gamle strandhotel,
og så skal jeg fortælle dig, hvad der lige er sket."
Jeg siger: "Hvad mener du?" "Nu skal du høre, hvad du har gjort.
Jeg vil lære dig, hvad der er op og ned i dit liv nu."
Konsekvenserne af at være den første tysker, den yngste og den useedede.
Tennisverdenens forventninger. Tysklands forventninger.
Verdenspressens forventninger.
Om at man sætter brune sko sammen med et brunt bælte.
Ikke et sort bælte. Skjorter, slips.
Alt det, der hørte med til at skabe et image
og blive en sportssuperstjerne.
Han siger: "Ja, tennis er fedt, men når du forlader banen,
er du eftersøgt."
Jeg gjorde ikke noget. Han havde det bare.
Han havde karisma. Han havde det hele. Og han bliver en megastjerne.
Boris. Boris. Boris.
Hvad ville du sige, hvis han var her?
Jeg vil gerne spille mod dig.
Vi er stolte af Boris Becker. Han har sat Leimen på kortet.
Leimen er blevet berømt! Og vi er glade som konger.
Jeg kan godt lide Boris Becker.
Han er en god spiller, og jeg kan godt lide hans indstilling. Han er ung.
- Han er tysker. - Ja.
Af banen, Michael Jackson og Madonna. Der er et nyt teenageidol.
Der var ingen, der var bedre til at udnytte berømmelsen
end Ion Tiriac.
Han blev født i Transsylvanien og undgik et job på en kuglelejefabrik
ved at blive professionel sportsmand inden for tennis og hockey.
Med kommunismens fald i Rumænien
købte Tiriac statsejede virksomheder billigt og blev milliardær.
Han er berømt for at eje 500 veteranbiler.
TIRIAC-SAMLINGEN
Som manager brugte han sin forretningssans
til at berige unge Boris Becker. Han tjente millioner på reklamer.
Coca-Cola is it!
Måske ved de ikke, at mit tennisudstyr er lavet af Puma.
Ion Tiriac kunne sælge et image.
Han stod for kontrakterne. Han havde bankkontiene.
Han styrede mit liv på en meget professionel og god måde.
Der var ingen anden mulighed.
Jeg lærte ham ikke at have et kreditkort.
Eller penge i lommen. For folk omkring ham ville tjene på ham.
Det var, da han var meget ung. Som 17-årig er man en ung mand.
Jeg kan ikke huske, at jeg nogensinde hævede penge.
Jeg kan ikke huske, at jeg dengang overhovedet vidste,
hvor mange penge der stod på kontoen.
Nok? Rigeligt.
Hvornår flyver du?
Sportsfolk gik ikke på universitetet.
Vi studerede ikke jura. Vi studerede ikke økonomi.
Sporten var vores arbejde.
Så når vi trækker os fra vores sportsgren, når vi er i trediverne,
aner vi ikke, hvad der foregår.
- Herr Becker. - Herr Becker.
Mr. Becker?
Mr. Becker, et spørgsmål på engelsk...
2002 TRE ÅR EFTER PENSION
Den forhenværende Wimbledon-mester Boris Becker
risikerer over tre og et halvt års fængsel for skatteunddragelse.
Han er anklaget for at undlade at betale millioner i skat i 1990'erne.
JEG SKAL MÅSKE I FÆNGSEL
For at forstå historien om Boris Becker
kan det være nemmere at gå frem og tilbage i tiden.
Længe før han blev kendt skyldig i forbrydelserne i London,
stødte han på retssystemet i Tyskland.
På grund af de summer, jeg angiveligt tjente,
begyndte tyskerne at blive lidt... Hvad siger man? Misundelige.
"Den unge fyr gør, hvad han vil og tjener en masse penge.
Der må være noget lusket i det."
Det er meget skuffende for små fisk som mig,
når store fisk som Boris Becker slipper af sted med hvad som helst.
Han er showbusiness og i sportsbranchen. Han bør blive straffet.
De indledte sagen om skatteunddragelse.
Hvis modstanderen er myndighederne, er den meget magtfuld.
Myndighederne fokuserede på en periode tidligt i Boris' karriere,
da hans manager, Ion Tiriac, anbefalede Becker at bo i Monaco,
der er kendt som skattely, så Boris kunne holde sin indtægt
fra de tyske myndigheder.
Da anklagerne begyndte at se nærmere på hans økonomi,
var Tiriac ude af billedet, og Becker var flyttet hjem og var blevet gift.
De var på ferie i Miami, da skattepolitiet bankede på.
Jeg fik et opkald fra min advokat tidligt om morgenen, fordi politiet...
...og skattevæsnet ville bryde ind i mit hus.
Og allervigtigst var, at de ville i pengeskabet.
Klokken var tre eller fire om natten, da han ringede.
Jeg sagde koden forkert første gang.
Man forventer ikke, at myndighederne bryder ind i ens hus i München.
Alt blev usikkert efter det.
Jeg følte... Hvordan er det muligt?
Kan folk bare spadsere ind og gøre det?
Og behandle ham som en forbryder?
Det var meget smertefuldt for ham, især fordi vi ikke var der.
Der var intet, vi kunne gøre. Og det kom helt ud af det blå.
Vi følte, at det var en krænkelse. En indtrængen.
Jeg sagde: "Der er smykker, og der er en del dokumenter.
Men der er også nøgenbilleder af min gravide kone.
Så pas på billederne."
De tog det hele, og jeg har aldrig fået billederne tilbage.
Jeg kan huske, at han talte meget i telefon,
og at han ikke forstod det. Han var forvirret og meget overrasket.
Og trist.
Påstanden var, at jeg havde en teoretisk bopæl i München,
mens jeg officielt boede i Monaco.
Over en periode på to år
tilbragte Becker 72 dage i Monaco,
men 139 dage i taglejligheden i München.
Min søster, Sabine, havde en lejlighed,
og hun havde et gæsteværelse.
Når jeg var i München for at se mine venner,
sov jeg hos min søster i stedet for på et hotel.
Det var min forbrydelse.
...at han havde en bolig i Tyskland,
og af den årsag,
fordi han ville undgå skattebetalingerne,
tilbageholdt han den oplysning på sin selvangivelse.
Som sagt har den tiltalte selv vedkendt, at han handlede med overlæg.
Vi skulle for retten, og anklageren anmodede
om tre år og ni måneders fængsel.
Man bliver rasende.
Man har lyst til at rejse sig og tale med fyren og høre,
om han har en skrue løs. Men jeg måtte tie stille.
Jeg fik to års betinget.
Jeg betalte 250.000 D-mark i bøde, og sagen blev afsluttet.
Boris Becker havde forberedt en udtalelse,
hvori han blandt andet sagde:
"Det var min vigtigste sejr, og jeg er fri."
Forestil jer de tyske overskrifter.
EN LEKTION I YDMYGHED
BETINGET DOM TIL BECKER
Når der er lidt vind i mit liv, bliver det til en tornado.
Chefredaktøren på det mest læste dagblad i Tyskland
gav mig en god forklaring.
Der er tre emner, der altid sælger aviser.
Det er Adolf Hitler.
Det er foreningen af Tyskland.
Og det er Boris Becker.
JEG VED, AT JEG SKAL STRAFFES
Og det har været de misforståelser, jeg har kæmpet med i 35 år.
Jeg sagde: "Hvis du bliver en mester på banen,
skal du også være en mester uden for banen.
Du må ikke få mig til at banke dig. Jeg gør det, selvom alle kigger.
Uanset hvor mange penge, du kommer til at tjene.
Det er mig, der tjener de fleste til dig. Og sådan er det."
En superstjerne laver 10 %, 15 %, 20 % på banen
og resten uden for banen.
DET ER NOGET HELT NYT
Tiriac havde en ny marketingkampagne
til sin nye superstjerne.
Jeg fik gode reklameaftaler med verdens største firmaer og selskaber.
Og en del af planen var, at unge Boris Becker skulle vinde.
Hvis han ikke vandt mere, ville historien falde til jorden.
Det hører med.
Enten klarer han det, eller også kan han ikke.
Hvis man vil have, at Boris bliver nummer et i verden,
skal man gøre ham til en god tennisspiller.
Jeg kunne bare ikke komme forbi kvartfinalen.
I fem turneringer efter hinanden.
En kvartfinale her, en kvartfinale der, en kvartfinale...
Det var fint med en kvartfinale, men det var ikke godt nok.
Og så var der en stor krise inden Wimbledon.
Presset byggede sig op.
"Kan Boris forsvare sin titel, eller var han bare en døgnflue?"
Parti, sæt og match, Becker.
Jeg vinder kvartfinalen uden at tabe et sæt. Og semifinalen.
Jeg begyndte at tænke: "Det er fint."
Jeg begynder at mærke styrken.
Og alle siger: "Det her er... Han kan mærke det igen."
I finalen er jeg oppe mod Ivan Lendl. Lendl er nummer et i verden.
Ja. Hold nu op.
Han havde det bedste forhåndsslag nogensinde
og en af de bedste server nogensinde.
Han spillede med meget få følelser. Meget robotagtig.
Han charmerede ikke publikum.
Han var ikke en performer.
Jeg kalder ham den første professionelle tennisspiller.
Parti, Lendl.
Før Wimbledon
havde jeg en lang samtale med Tiriac og Bosch.
"Jeg har gjort alt, hvad I vil have mig til.
Nu spørger jeg jer, om jeg må spille, som jeg har lyst til."
Jeg blev mester på grund af min styrke.
15-0.
Parti, Becker.
Jeg tror ikke, at jeg har set en anden spiller,
der er mere målrettet end Becker.
Stille, tak.
- Ja! - Parti, sæt og match til Becker.
Det var helt utroligt, at man kan være udsat for sådan et pres
og så vinde igen.
Det er sindssygt at vinde Wimbledon to gange, inden man fylder 19.
Min vigtigste turneringssejr var,
da jeg forsvarede min Wimbledon-titel. Det var der, jeg blev en mand.
Jeg blev moden nok til at forstå, at jeg kunne stole på mine instinkter.
Jeg kunne stole på min egen styrke.
Jeg talte med min far bagefter.
Jeg sagde: "Nu skal du ikke arrangere endnu en biltur ind til Leimen."
Men det gjorde han.
Vi skændtes om det. Jeg sagde, at jeg ikke ville.
Han sagde: "Sønnike.
Så kan jeg ikke rejse hjem. Det er pinligt, hvis du ikke kommer."
Jeg sagde: "Far, det er mit liv. Det er min sejr. Det er min beslutning.
Jeg gør det, fordi jeg elsker dig og respekterer dig.
Men det er sidste gang, du træffer en beslutning for mig."
Når man er så ung og bliver smidt ud i et stort hav fyldt med hajer,
er det svært at lære at svømme.
Men når man først har lært det,
giver det en følelse af uovervindelighed, der gør, at man vinder.
I efteråret gjorde jeg noget, ingen andre har gjort før eller siden.
Jeg vandt tre Master Series-mesterskaber lige efter hinanden i tre lande.
Spørg mig ikke, hvordan jeg sov.
Det gjorde jeg ikke.
Lige efter hinanden. Jeg vandt næsten alle turneringer.
Jeg var i zonen. Ingen kunne røre mig.
Er den unge professionelle tennisspiller
blevet indbegrebet af det, der er tabt?
Kampånden. Viljen til at præstere. Ubegrænset selvtillid.
PROFESSOR FRITZ STEMME PSYKOLOG
Ja, på en måde. Vi er et medtaget folk.
Vi fryder os med rette,
når der er nogen, der får international succes.
Han var den første tysker efter krigen...
Han var den unge Siegfried.
Han var en ung mand, der havde selvkontrol.
Han havde den selvsikkerhed, der kræves af en superstjerne.
Og folk tog imod med åbne arme.
Boris Becker fik et af sine største ønsker opfyldt.
Han mødte paven i Vatikanet.
Den dobbelte Wimbledon-mester
havde endda en ketsjer med til John Paul II.
Paven spiller tennis. Han er en stor sportsmand.
Han svømmer også.
Og det var John Paul II, der havde inviteret Boris Becker
for et par måneder siden.
Han har vundet tre turneringer på tre kontinenter
på tre forskellige underlag.
Tak, fordi du er her, Boris Becker. Hvad tænker du om de andre?
Vender McEnroe tilbage?
Han var der i de tre turneringer, der lige er slut.
Men det bliver naturligvis en lang vej for ham.
men jeg tror, at han har en god mulighed for at vende tilbage.
Spillede du mod McEnroe efter hans comeback?
Ja, jeg spillede mod John McEnroe i Stratton Mountain i Vermont.
Fejl!
McEnroe rammer nettet med sin baghånd.
Hvad var der galt?
Jeg holdt fri først på året.
Jeg var meget anspændt, da jeg tog til Stratton Mountain,
fordi jeg følte, at jeg skulle ud og bevise et eller andet.
Han var lige vendt tilbage fra en orlov,
og han ville lære den unge tysker et og andet.
Jeg var parat til at give den gas. Ikke at jeg ikke altid gav den gas.
Men mere end normalt.
Ude!
Det er Johns serv. 1-0.
Mac er tilbage.
Dengang var der ingen mikrofoner på banen endnu,
så man kunne ikke rigtig høre, hvad spillerne sagde.
Jeg ville intimidere ham og ligesom...
Jeg ville køre på ham på tennismåden.
Da de skiftede side, talte McEnroe med Becker om respekt.
Vi ved ikke, hvad der blev sagt. Vi hørte ikke det hele.
Han siger: "Boris. Jeg banker dig, dit svin."
Tænk, hvis nogen gjorde det nu. Han ville blive straffet på stedet.
Jeg var chokeret. Jeg var intimideret. Hvad skulle jeg gøre?
Jeg lærte nye engelske ord på de to og en halv time.
Ord, jeg aldrig havde hørt før og kun sjældent bruger.
Han sagde, at du var efter ham, da I skiftede side.
Jeg var efter ham, men det virkede ikke rigtigt.
Han ender med at vinde første sæt 6-3.
Så var der krig.
Ja, jeg tror, at vi har savnet John McEnroe lidt.
Jeg har aldrig set en fyr med så god fornemmelse for bolden.
Han kunne finde vinkler og placere bolden på måder,
man ikke kan øve sig i, og man ikke kan lære.
Han havde en meget akavet teknik,
der gjorde ham akavet at spille mod, fordi ingen andre spillede sådan.
Han gav sig fuldt ud, og jeg gav igen. Jeg giver mig ikke.
Jeg er vild med hans stil.
Han sprang rundt på hele banen og... Han var sjov at se på.
Han havde et barns energi, men en voksen mands krop.
Jeg tænker:
"Den her fyr har den bedste serv nogensinde."
Jeg vandt andet sæt, og i tredje sæt har han fire matchpoint.
TIEBREAKER - 3. SÆT
8-7 til McEnroe.
Hvad kan du huske ved den kamp?
Jeg kan huske, at jeg blev snydt for et matchpoint.
- Ude! - Nej!
Jeg fik et par matchpoint, og det første...
Netop som jeg skal til at slå: "Ude!"
Hvad?
Min karma indhentede mig nok.
Det var ikke ofte, at det påvirkede mig, men det der gjorde.
Og så kørte det bare af sporet.
Svær situation.
Hvor ved du det fra?
Den unge komet ved navn Boris Becker vinder.
Jeg tror, at John tænkte:
"Det svin på den anden side er lige så viljestærk som mig.
Han godtager ikke et nej." Og fra det øjeblik respekterede han mig.
Sprechen Sie English?
Kampen ændrede sig. Det blev en magtkamp.
Han servede mig på en måde ud af banen.
1987 DAVIS CUP USA MOD TYSKLAND
Vi spillede i fem timer, og vi nåede kun tre sæt.
Og det virkede, som om Boris havde det fint.
Så er dagen slut.
Min rekord mod ham var lige så dårlig som mod alle andre topspillere.
Jeg ville ønske, at jeg havde mødt ham, da jeg var bedst.
Han havde nok vundet alligevel,
men så tror jeg, at jeg havde klaret det bedre.
Jeg havde en unik evne til at trænge ind under huden på folk.
1989 PARIS OPEN SEMIFINALE
Og så kæmpede de hårdere, end de havde gjort før.
"Hvorfor holdt du ikke bare kæft og lod dem implodere?"
Jeg kunne ikke lade være.
Da jeg spillede mod Boris i Paris, besluttede jeg...
Han havde altid en falsk hoste. Han lod, som om den ikke var falsk.
Han sagde...
Men han var bagud. "Hold nu op, Boris. Du er bedre end det."
Han følte, at du hostede for at påvirke ham og ikke så meget...
Ja.
Jeg havde fået nok, så hver gang han gjorde det, gjorde jeg det også.
Da han efterlignede min hoste, hostede jeg nok endnu mere.
Så var kampen i gang.
Lidt stilhed, tak.
Han øger presset ved at hoste.
Ude!
0-15.
Efter omkring ti gange
vidste folk ikke, hvad de skulle lægge i det.
Jeg nyder det, for jeg påpeger bare, at han spiller skuespil.
Der er det. "Hosten".
Endelig siger Boris: "John, hold nu op. Giv mig en chance.
Jeg er forkølet."
Og jeg siger: "Det har du været i fem år."
Jeg forstår ikke, at du ikke er rask endnu.
Kun fire år.
Det er svært at forestille sig, at det ikke er med vilje.
Publikum vendte sig mod mig, som var jeg Djævelen selv.
"Hvorfor vender de sig mod mig? Det er ham, der gør det pis."
Og efter det, der er sket, mener du stadig, det er rimeligt?
Tennis bliver spillet på en stor scene. Tilskuerne er vigtige.
De giver os energi eller tager energi fra os.
Man spiller for publikum eller mod publikum.
Han løfter armen.
Han har sejret. Boris Becker! Han løfter en finger.
Han har vundet. Han var bedst.
Til sidst siger jeg: "Boris, det beklager jeg."
Han sagde heldigvis: "Det var i kampens hede. Vi er venner."
"Tak skal du have."
Jeg tror, at jeg vandt den kamp. Så der er historien.
Lendl som nummer et. Becker som nummer to.
Bliver Becker nummer et næste år?
Oh, la la, ikke?
Svært. Oh, la la.
AUSTRALIAN OPEN FJERDE RUNDE MASUR MOD BECKER
Parti, Becker.
Uden problemer, Boris Becker.
Günther Bosch i træningssættet.
Overtrædelse. Trænerkommunikation. Advarsel til Becker.
Meget interessant.
Du kan slet ikke se, hvor min træner er.
Jeg ved, hvor din træner er, mr. Becker.
Jeg ved, at du vil have mig ud af turneringen.
- Nej. - Jeg skal ingen steder.
Boris Becker har et lille sammenstød her.
Ude! Ramte linjen.
Rettelse. Den var inde.
- Hør lige... - 4-2 Masur.
Den bold var helt sikkert inde.
Boris går amok.
Han har ødelagt ketsjeren.
- Hold kæft! - Stille, tak.
Stille, tak. Tak.
Kun to dage efter at være røget ud af Australian Open,
står 19-årige Becker nu uden Günther Boschs vejledning.
Becker sagde til Bosch, at han ikke vil have råd konstant.
Hvordan går det med Günther Bosch
ti dage efter separationen fra Boris Becker?
Ikke meget bedre end for ti dage siden.
Jeg må indrømme, at jeg ikke har fået bearbejdet det endnu.
Det vil nok tage lidt tid, før jeg er kommet mig over det.
Becker var fåmælt, da han og kæresten, Benny,
rejste fra Melbourne til morgen.
Jeg skal nok overleve.
Jeg havde ikke nogen træner, fordi jeg ikke ville have en.
Ingen skal fortælle mig, hvordan jeg skal træne.
Dengang havde jeg måske brug for en.
Jeg var seedet i toppen til Wimbledon det år.
Jeg skulle blive den næste Borg og vinde fem gange og alt det.
WIMBLEDON ANDEN RUNDE PETER DOOHAN MOD BORIS BECKER
Nej!
Den er ude. Hold nu op!
Med det nederlag stoppede verden for mig.
"Hvad skete der? Åh gud."
- Hvad tror du, at der skete? - Jeg tabte en tenniskamp.
Jeg har ikke tabt en krig. Ingen er døde. Jeg tabte en tenniskamp.
Jeg satte spørgsmålstegn ved alt. Det såkaldte pres og ansvar.
Jeg kiggede mig omkring Jeg ledte efter noget.
Det måtte være noget andet end tennis.
Jeg var kørt fast. Jeg... Jeg sagde: "Jeg kan ikke komme ud af det."
Det er altid sjovt at læse sladderbladene.
Her står: "Knaldet! Damerne blev hans fald."
Boris Becker har fundet en undskyldning,
for hvorfor han ikke har vundet en kamp i et stykke tid.
Han siger, at det er, fordi han har knaldet for meget.
Helt ærligt... Hold nu op. "Hvorfor vinder du ikke?"
"Jeg får for meget på den dumme."
KNALDET! BORIS SENDT TIL TÆLLING
KNALD VIDERE SIKKE EN START FOR BORIS
KNALDET UD!
FOR MEGET SEX TAGER PUSTEN FRA BORIS
HVAD ER ET KNALD? SPØRG BORIS
"DET ORD KENDER JEG IKKE"
"DEN STORE KAMP VÆKKER LYSTEN"
RIVALER STØDER SAMMEN PÅ GRUND AF STEPH
BORIS SMADRER SIT PLAYBOYIMAGE "JEG VIL HAVE KÆRLIGHED"
MINE PROBLEMER MED KVINDER
US OPEN FJERDE RUNDE BRAD GILBERT MOD BORIS BECKER
Ja, parti, Gilbert. Gilbert.
Når man spiller mod nogen,
forsøger man altid at finde ud af, hvad man kan gøre.
Når jeg spillede, tænkte jeg altid på mine modstandere.
Jeg spillede mod Boris. Da var han allerede superstjerne.
Jeg må være aggressiv og virkelig målrettet.
Måske kunne jeg frustrere ham ved at nå en masse bolde.
Det var en mulighed.
Parti og fjerde sæt, Gilbert. 7-5.
Da jeg brød tilbage, begyndte Boris at råbe ad sig selv.
...og alt sådan noget.
Jeg nød at se ham blive frustreret.
Der har været et nedtrykt ansigt i kommentatorboksen.
Det ser ud, som om Boris får det svært i dag.
Günther Bosch,
der indtil begyndelsen af året var Boris Beckers træner.
TYSK UDSENDELSE
Det er hans egen skyld.
Der bandede han ad flyet.
Flyet tordnede lige forbi over vores hoveder.
Becker var nødt til at holde pause.
Det tog for lang tid.
Han skal serve.
Ellers kommer han ud af rytmen.
Pausen er alt for lang.
Utroligt.
Alle gennemgår en fase,
hvor de føler sig presset af de rigtige eller forkerte årsager.
Jeg var som en lus mellem to negle. Det var derfor, jeg følte mig presset.
Jeg var træt.
Jeg har haft hårde kampe hele ugen. Det var en kamp.
Efter et stykke tid trænger det helt ind i knoglerne.
I 1987 kunne jeg ikke holde presset ud mere.
At præstere og vinde. Jeg kunne ikke sove mere.
Jeg havde jetlag, og jeg... Min hjerne snurrede altid.
Det var to lange år. Jeg var lidt udmattet.
Jeg talte med den tyske holdlæge. Han sagde: "Der er en mild sovepille.
Tag den, og så vågner du efter seks timer og har det fint."
Den er afhængighedsskabende. Og meget stærk.
Og man vågner ikke frisk op efter fem-seks timer.
Man føler, at man er i en døs.
Det hjalp mig til at sove, og jeg kunne ikke sove uden.
Efter turneringen tog jeg det ikke.
Men hvis man er afhængig af stærk sovemedicin,
kan man ikke sove uden. Jeg var lysvågen om natten.
Jeg talte med folk. Jeg tog i byen og fik en drink.
Jeg levede ikke som en professionel sportsmand.
Jeg lod, som om jeg spillede, og at alt var fint.
Jeg vidste ikke, hvordan jeg skulle ændre det.
Det skal siges, at omstændighederne ved Hamborgs Rothenbaum ikke var normale.
Der var mange, der ikke kunne finde en plads, selvom de havde billetter.
Frustrationen kunne mærkes på banen.
Boris Becker blev besejret af alle mulige trick.
Hvis man prøver at bebrejde banen eller publikum,
må man bare indse, at han ikke spillede godt.
Det vil han ikke erkende.
Jeg har ikke spillet en turnering i Tyskland siden Wimbledon i 1985.
Jeg vidste ikke, at jeg havde så mange fans.
Jeg ville bare gerne behandles som alle de andre spillere.
Det er ikke muligt for mig i Tyskland, fordi folk tror, at jeg er noget særligt.
Med Boris og Steffi Graf
blev tennis meget vigtig for Tyskland. Det eksploderede.
Opmærksomheden var ubegribelig. Han var Michael Jordan i Tyskland.
Man kan sige, at jeg var en stor stjerne i USA,
men det var aldrig så vildt. Det skulle han håndtere.
- Og du bliver i 14 dage? - Nej, længere. Omkring en måned.
- En måned? Okay. - Ja.
- Må jeg bede om en autograf? - Ja da.
Til Vel. V.
- V? - V-E-L.
I Tyskland var de meget stolte af Boris i begyndelsen.
Han var en stor helt.
Men han oplevede... Det var nok mest misundelse.
Jeg oplevede det i Sverige.
Intet problem.
- Alt er... - Ikke endnu.
...under kontrol.
Hvis du ikke klarer den som tennisspiller,
kan du jo blive herremodel.
Hvorfor spiller du ikke tennis?
Det er et godt spørgsmål.
Der er piger, der skriver nogle utrolige breve.
- Til Björn? - Ja.
Jeg åbner dem, fordi han ikke har tid.
JEG ELSKER BJORN BORG
Jeg har ikke tid nok.
Hun lader mig ikke åbne brevene. Det er det, der er problemet.
Hvad står der i de breve?
"Jeg vil mødes med dig. De skriver deres telefonnumre."
De sender billeder hele tiden, og det er kun det mindste af det.
Der er også andre ting, men dem kan jeg ikke nævne.
Er der?
- Godt, godt, godt. - Ja.
Man kommer op på et vist niveau som sportsmand.
Og når man når det niveau, får de lyst til at hive en lidt ned igen.
Det var præcis det, der skete med Boris i Tyskland.
Han er et ikon i sit hjemland. Det har han altid været og vil altid være.
Man kan ikke sammenligne Boris med nogen.
Boris er den første tyske tennisspiller, der har opnået noget stort.
Og vi havde Björn Borg.
Björn Borg havde allerede banet vejen i Sverige.
Vi havde endda samme frisure i et stykke tid.
Jeg havde endda pandebånd på, indtil min bror sagde:
"Hvorfor har du pandebånd på?" Jeg svarede: "Det ved jeg ikke."
Men Boris kunne ikke gå uden for en dør.
Det var et enormt pres at være en tysk superstjerne.
Jeg følte, at jeg var forpligtet til at vinde turneringen
på grund af sponsorerne i Tyskland og alt muligt andet.
Jeg følte mig fanget, og jeg var ikke modig nok til at sige:
"Hør her. Stop. Jeg holder en pause."
Jeg var ikke tilfreds i mit privatliv.
Jeg havde de forkerte venner. Måske også den forkerte kæreste.
De forkerte omgivelser, der ikke gav mig noget
eller de svar, jeg var på jagt efter som en ung mand i Europa.
Hvad gjorde jeg så? Jeg ændrede på tingene.
Jeg fandt en ny træner, som jeg selv valgte. Ikke Tiriac eller Bosch.
En australier ved navn Bob Brett.
Ion sagde til mig, at han ikke ville vælge mig.
BOB BRETTS STEMME
Det var fint med mig.
Boris var egenrådig.
Ion sagde: "Lad være. Han er ikke god for dig."
Og jo mere han sagde det, jo mere ville jeg have Bob.
Typisk Boris.
Jeg ville igen bevise over for Tiriac, at vi så forskelligt på tingene.
Han var stadig min mentor. Han var stadig den vigtigste for mig.
Men jeg følte, at jeg var nødt til at vælge en anden vej frem.
1988 MASTERS-FINALE IVAN LENDL MOD BORIS BECKER
Mesterskabspointet til Boris Becker.
For at kvalificere sig til Masters
skal man være blandt verdens otte bedste.
I 1985 nåede jeg finalen. Jeg tabte til Lendl.
I 1986 tabte jeg til? Lendl.
Gæt, hvem jeg skal op mod i finalen igen.
Tiebreak, femte sæt, frem og tilbage. Han ville ikke tabe. Jeg ville ikke tabe.
Ved matchpoint har vi flere hurtige returneringer, end der nogensinde er set.
Hvis jeg vinder, vinder jeg kampen.
Jeg rammer nettet...
...og den springer op.
Vi kunne ikke se på hvilken side.
Vi måtte lytte efter dommeren.
Da han sagde "Parti, sæt og match", kom der en med et tysk flag
og løb lidt rundt.
Så gik jeg fra succes til succes.
Jeg vandt US Open. Jeg slog Ivan.
BORIS BECKER VINDER AF U.S. OPEN 1989
Jeg tilbragte mindre og mindre tid i Europa.
Jeg begyndte at tilbringe tid i USA og i Australien.
Jeg kom væk fra at være Boris Becker.
Jeg kunne rigtig godt lide Bob og det, han kunne byde ind med
og den måde, vi trænede. Jeg begyndte at nyde tennisspillet igen.
Det var ikke det eneste, jeg lavede om dagen.
Det er ikke nok for mig at spille tennis tre timer om dagen
og så gå i seng. Det ville være forfærdeligt.
Jeg er nødt til at lave andre ting, der stimulerer min hjerne.
Og inspirerer mig.
Mr. Bosch, du har kendt Boris i et årti. Måske endda længere.
Lidt længere, ja.
I bakspejlet hvad, mener du så, er hans største styrker og svagheder?
Jeg skrev om det i min bog.
Under turneringerne er det ikke Becker mod Edberg eller Becker mod Lendl.
Det er ofte Becker mod Becker. Og hvis han kan håndtere den Becker,
den indre modstander, vinder han kampen.
Det er bare for meget.
Stefan Edberg var min hårdeste modstander.
En af de bedste nogensinde til serv og flugtslag.
Jeg sammenlignede ham med Baryshnikov.
Han svævede rundt på banen som Baryshnikov på scenen.
Han var let på fødderne og mistede aldrig balancen.
Han var altid det rigtige sted.
Når jeg spiller mod Edberg, ved jeg præcis, hvor jeg står.
Hvis jeg vinder 6-4, 6-4, ved jeg, at jeg er i topform.
Når han banker mig, ved jeg, at jeg skal træne mere.
1988 WIMBLEDON-FINALE STEFAN EDBERG MOD BORIS BECKER
1988. Edberg.
På Wimbledons Centre Court, som jeg anser for mit hjem.
Edberg kom flot igen.
Han fik stryg af Becker, men han holdt ud.
Når de spillede, hvem heppede du som svensker så på?
Heppede du på...
Jeg er nødt til at heppe på Stefan.
Mesterskabspoint.
Wimbledon. De spillede tre gange. Rivaliseringen er god for tennissporten.
Parti, sæt, match, Edberg.
Becker vil endnu engang lægge hånd
på tennissportens mest berømte pokal.
Man skal lære at acceptere nederlaget, og at man tog fejl.
Nederlag er også en del af det, og det er den hårde del.
Og man skal gå til den næste kamp,
- som om man vil vinde. - Ja.
1989 WIMBLEDON-FINALE STEFAN EDBERG MOD BORIS BECKER
Den modstander, jeg altid har i baghovedet, er Edberg.
Stefan Edberg ved ikke, hvad der ramte ham.
Mesterskabspoint til Boris Becker.
Parti, sæt og match.
En fremragende præstation af Boris Becker,
der lige har kylet sin ketsjer ud mod publikum.
Det har jeg aldrig set nogen gøre.
Man kan se energien. Man kan fornemme stemningen.
Ja.
Det var det, der intimiderede de unge spillere.
De kan ikke håndtere det her. Man kan ikke gemme sig.
Det kan man ikke.
Man oplever op- og nedture.
Man mister lidt af motivationen og lidt af sulten.
Man vil gerne noget andet end hele tiden at spille tennis.
Han vendte tilbage sidste år...
Novak er i god form, og han har psyken med sig.
Hvorfor ikke? Det er det fedeste i verden.
Jeg ville også have accepteret ham.
Det samme skete for mig.
Godt, Boris og Mac, tak skal I have. Og Roger Federer kommer på banen...
Jeg var altid fascineret af medierne og journalistik.
Men jeg måtte begynde bagerst i køen og arbejde mig frem
til en position foran kameraet, hvor jeg kunne tale om tennis.
Og en dag var jeg medvært på en Wimbledon-finale.
Det bliver en forhåndsdyst.
Hvem slår hårdest?
Federer løber helt ned og smadrer den med forhånden.
Velkommen til Daily Serve.
Adam Peacock sammen med Boris Becker og Kim Clijsters.
De må have kunnet lide det, de så.
Nederlag er en del af at vinde. Det er en del af tennis, og...
Hvis der er noget, jeg ved noget om, så er det tennis.
Boris' succes som kommentator handlede om mere end tennisviden.
Han er en god historiefortæller. Det var det, der gjorde ham interessant.
Han ser spillerne, som om de er karakterer i en film.
Hans kommentarer kan være sjove, charmerende og forførende.
Nogle gange tænker jeg på, om det er for sjovt til at være sandt.
Der er to, og så hopper du to over. Og så er der en mere.
Finale, finale, finale, finale.
Stefan slog Boris. Boris slog Stefan.
Og så spillede de tredje gang, og det var fem sæt.
Virkelig god kamp.
Peter.
- 40 sekunder. - Ja.
I 1990'erne var jeg stadig afhængig af sovepiller.
Inden Wimbledon-finalen
tog jeg min sidste sovepille klokken fem om morgenen.
Dumt.
Der var træning klokken 11.00, og kampen var klokken 14.00.
Jeg vågnede op, da klokken var 11.30.
Jeg fik noget at spise og skyndte mig derhen.
"Må jeg lige spille lidt?"
Jeg spillede lidt klokken 12.30 eller 13.00.
Så går kampen i gang.
Jeg var så langsom. Uanset hvad jeg gør, ryger bolden forbi.
Jeg aner ikke, hvad jeg laver.
Jeg taber første sæt. Andet sæt.
Jeg må have svedt nok. Jeg må være vågnet.
Stort comeback. Jeg fører 4-1 i femte sæt.
Jeg bliver nervøs.
Parti, Edberg.
Kropssproget. Den måde, man går rundt på banen.
Om skuldrene er lige.
Om man går lidt foroverbøjet. Alt, hvad man gør.
Man indser det måske ikke selv, men modstanderen ser det. Fornemmer det.
Og det korte øjeblik er nok til at gå ud over ens selvtillid.
Ens tro på det. Det giver modstanderen en fordel.
Man kan ikke beskrive det eller skrive det ned.
Det er bare en brøkdel af en tanke,
der kan dreje kampen den ene eller den anden vej.
Parti, sæt og match, Edberg.
Han ender med at vinde 6-4.
Jeg sagde: "Din dumme idiot. Du kunne godt have slået ham.
Du er nødt til at stoppe med de piller. De fører ikke noget godt med sig."
Så det var en kamp, som jeg heldigvis tabte.
Jeg havde en sidste pakke, og den smed jeg ud ad vinduet.
Og så sagde jeg: "No más." Det er...
Det er sært.
Boris sagde, han smed sine sovepiller ud, efter han tabte til Edberg i 1990.
Men i sin bog
skriver han, at hans kone skyllede den sidste pakke ud i toilettet to år senere.
Huskede han bare forkert?
Jeg havde ingen erfaring med stoffer.
Så jeg tænkte, at det var djævelsk. Jeg forstod ikke, hvorfor han tog dem.
Han havde ikke lyst til at tage dem, og de gavnede ikke.
Så jeg skyllede dem ud i toilettet.
Jeg ved det ikke. Fortæller han historien anderledes?
Der er et fænomen, når man har været en del af mit liv,
og hun har været en stor del af det.
Nogle af mine andre venner har også været en stor del af det.
Man beslutter sig for, hvad der skete. Med hensyn til bestemte ting.
Og man er overbevist om, at det er sandt.
Det var mig, der havde brug for sovepiller.
Jeg ved, hvornår jeg tog dem, og hvornår jeg ikke gjorde.
Man er som regel alene, når man tager sådan nogen.
Når vi er alene, fortæller vi os selv historier.
Vi husker ting. Ikke altid som de var, men som vi gerne vil have, at de er.
Hvis Boris siger, at det var sådan med sovepillerne,
skal jeg så tvivle på ham?
Men det undrer mig, at hans historier ændrer sig.
Er der forskel på den måde, han fortæller historier til andre,
og den måde, han fortæller sig selv historier som spiller
for at kunne nå til tops?
Der er folk, der mener,
at du gerne skaber visse situationer under spillet.
At du for eksempel gerne vil nå femte sæt eller nå et tiebreak.
Forsøger du at skabe en adrenalinrus i de situationer?
Ikke altid så direkte.
Men inderst inde ved jeg, at jeg kan slå min modstander.
Det er lige meget, om mine ben gør ondt.
Jeg afprøver også min psyke. Jeg ser, hvor stærk jeg er.
Hvis jeg kan slå min modstander 6-2, 6-2,
bliver jeg nok lidt doven nogle gange.
Når det så er tæt på, er jeg nødt til at blive stærk.
Det er både godt og skidt.
Jeg mister styrken, den fysiske styrke. Men jeg får...
Jeg får en mental styrke.
Hvad?
Hvad sagde du?
Jeg havde altid problemer med Australian Open,
fordi den blev spillet midt i januar. Der er meget varmt.
Det tager mig lang tid at vænne mig til vejret
og også til tidsforskellen.
Bob Brett sagde: "Boris, lad os rejse før jul
og spille en turnering i Adelaide først, så vi kan vænne os til vejret.
Der er vildt varmt."
Det er faktisk lidt trist,
for jeg skal tilbage til al den sne og is igen i morgen.
Der er meget rarere hernede i varmen. Jeg siger det bare.
Juleaften var vi på restaurant. Jeg havde det elendigt.
Jeg savnede min familie.
Ude!
MAGNUS LARSSON MOD BORIS BECKER
Den første mindre turnering i Australien var mod Magnus Larsson,
der måske var nummer 100 i verden.
Jeg taber første sæt.
Nogle gange gør jeg kun det, der er nødvendigt.
Jeg ved, at selv hvis jeg taber første sæt
og det andet og det tredje... Jeg afprøver bare min psyke.
...6-4, 3-6, 7-6.
Jeg tabte. Jeg tabte i første runde, selvom jeg var seedet i toppen.
Hvordan kan du forklare, at en som dig kan tabe mod sådan en fyr?
Jeg var ikke helt til stede i det.
Det var faktisk det, det var. Jeg kæmpede stadig med...
...med min psyke.
Jeg kunne ikke fokusere på fire point i træk
på banen.
Efter to troede jeg, at jeg ville vinde kampen.
Anser du dig selv for at være et geni inden for tennis?
Nogle gange gør jeg.
Nogle gange tænker jeg på, hvordan jeg kommer ud af problemet.
Hvis jeg er to sæt bagud,
ved jeg ikke, hvor jeg kan finde styrken
til at holde hovedet koldt og stadig lave point.
Det er ofte også et mysterium for mig.
Og så er min konklusion, at jeg på en eller anden måde
er lidt bedre end de andre.
Men ikke tit nok.
Da jeg fandt denne optagelse, mindede den mig om noget.
Harry Houdini udsatte sig selv for farlige udfordringer,
så han kunne underholde os med at slippe fri.
Boris Becker så sit talents mysterium på samme måde.
Han placerede sig selv i problemer for at hidkalde en uovervindelig styrke.
Nu når jeg kender hans fremtid, tænker jeg, at han måske ubevidst lærte
at opsøge uheldige situationer.
Det gav ikke mening som en livsfilosofi.
Men på en tennisbane var det betagende.
1991 AUSTRALIAN OPEN-FINALE IVAN LENDL MOD BORIS BECKER
De to spillere er lidt anspændte.
Og Lendl sætter sig først.
Ivan Lendl skal serve først.
Der var meget på spil. Ivan var nummer et, jeg var nummer to.
Hvis jeg slår ham, bliver jeg den nye verdensetter.
- Ude! - Ja.
Lendl får det første.
- Ude! - Parti, Lendl.
Ude!
Es nummer fem.
Så er det seks.
- Parti, Lendl. - Tre esser i træk.
To set point.
SÆTPOINT
Parti, første sæt, Lendl.
Jeg studser over al den udstrækning, Becker har gang i.
Måske er der sket noget.
Gad vide, hvorfor han ikke tilkalder sin træner.
Det bliver en test af Beckers mentale styrke.
Man hører ofte folk tale om mental styrke.
Forklar, hvad det betyder.
Man skal vide, hvem man er.
Og så skal ens tro på sig selv overstige ens tvivl.
Man skal forstå, hvor ens styrker er, og også hvor ens svagheder er.
Det kan også være stærkt at være sårbar.
Især inden for herresport er der ingen sårbarhed.
Hvis man græder, er man svag. Det er jeg helt uenig i.
Vi har alle sammen følelser. Undertrykte følelser kommer frem i kamp.
Vi oplever frygt og tvivl, og det er okay at have det sådan.
Når man først mærker tvivlen i sådan en lang kamp,
og man føler, at man ikke kan løfte sin højre arm, er det slut.
De sande mestre vinder mange turneringer, fordi de er mentalt stærke.
De lader ikke fejl eller tankerne om fejl snige sig ind
i et eneste sekund.
Når de spiller, handler det kun om at vinde.
Der bør ikke være tvivl.
Resten af os var nødt til at tro,
at vi kunne finde en svaghed hos vores modstander.
Men for Boris handlede det om ham. Han finder det niveau,
som han mener, at han skal spille på hver eneste dag.
Han så ud, som om han troede, at det var et spørgsmål om tid.
Han kunne være bagud og tabe,
for så at vende hele kampen og ende med at vinde mesterskabet.
Ens mentale styrke er forskellen på at vinde og tabe.
Det kunne være et eller to point eller en hel kamp.
Det er forskellen på en, der er mester, og en, der ikke er.
Man er alene på den bane.
Hvis man tvivler på sig selv og mangler selvtillid,
kan man lige så godt lade være med at spille.
Det er et ensomt sted.
Det er skræmmende at stå foran 20.000 tilskuere og millioner derhjemme.
Som mand skal man have nosser.
Man er nødt til at gå på banen og vise alle,
at man er klar til kamp.
Hvor jeg kan finde styrken
til at holde hovedet koldt og få hevet point hjem,
er ofte også et mysterium for mig.
Og så er min konklusion, at jeg på en eller anden måde
er lidt bedre end de andre.
Det er den Becker, vi kender og elsker.
Lendl er vred nu.
Stille, tak.
Ja. Sættet er Beckers.
Tre matchpoint, tre mesterskabspoint til Boris Becker.
Og så indser jeg: "Åh pis."
Det kan snart være overstået. "Det her kan være mit sidste slag
eller mit første slag som nummer et."
Hvad sker der, hvis jeg ikke klarer den? Der er intet tilbage.
Sådan. Becker er den nye mester.
Og pludselig kunne jeg flyve!
Jeg kunne ikke stå stille. Jeg måtte bevæge mig og have det ud.
Jeg ville ikke holde mig tilbage, for det havde jeg gjort hele tiden.
Jeg løb udenfor og blev ved med at løbe.
En af vagterne begyndte at løbe efter mig.
Han sagde: "Hør her, Boris. Hele verden venter."
Det er det her, Boris Becker har drømt om.
BORIS BECKER NUMMER ET I VERDEN
Jeg kan ikke sige så meget lige nu.
Det er ubegribeligt lige nu, og...
Tak til jer alle. Beklager. Tak.
Jeg var lidt bange for det øjeblik.
Men da det kom,
var det, som om der blev løftet en enorm vægt fra mine skuldre.
Det var lidt som Wimbledon i 1985.
Det ville aldrig føles sådan igen. Sådan havde jeg det der.
Alt var frit.
I 1991 BLEV BORIS BECKER VERDENS BEDSTE TENNISSPILLER.
FÅ ÅR SENERE
VILLE DE TING, DER GAV HAM TRIUMFERNE,
FØRE TIL HANS FALD.
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith