אלוף -
בוריס חובט -
מרמה -
נולד מחוץ לנישואים -
פשיטת רגל -
שקרן -
בוריס סופר -
מי הוא בוריס בקר?
בוריס בקר הוא ילד
שיש לו להבה כאן.
והוא מנסה לבדוק אם הוא נכווה או לא נכווה
או משהו כזה.
האם בוריס בקר יישלח לכלא או ש...
כפי שאתם רואים, התיק הזה מעורר עניין רב באירופה כולה.
בבית המשפט הוצגה תמונה
של אדם שלא נותר לו דבר מהקריירה הספורטיבית הנוצצת שלו,
אדם שמצבו הכלכלי כאוטי והמוניטין שלו בצרות.
ההמתנה לקריאת פסק הדין הייתה קשה.
יפסקו את דיני בעוד יומיים. קשה מאוד.
הגעתי ל... שפל המדרגה.
אני לא יודע איך להבין את זה.
אתמודד עם זה.
לא אברח או אסתתר או...
אשלים עם כל גזר דין.
זה יהיה ביום רביעי אחר הצהריים. ביום שישי אדע איך יימשכו חיי.
- בוריס! - בוריס!
יום שישי 29 באפריל 2022 -
בוריס, תביט לכאן בבקשה!
- בוריס. - אתה מרגיש בטוח בעצמך, בוריס?
יש לך מה להגיד למעריצים? אני מניח שהרבה.
יש לך מה להגיד לפני שתיכנס?
נתראה בבית המשפט.
בקר קיבל את גזר הדין שלו
פרצוף אדום, אבל חסר רגש כרגיל.
הוא הביט קדימה ויש לי תחושה...
שהוא לעולם לא יוכל להרוויח כסף ולעבוד...
הונו של בוריס בקר בוזבז עקב ניהול כושל ואיום.
נגזרו עליו שנתיים וחצי מאסר.
אם יש מקום אחד בעולם שאני אוהב, שאני מכנה בית, זה וימבלדון.
גמר וימבלדון 1985 קווין קארן נגד בוריס בקר -
נאמר לי שהיריב שלי,
קווין קארן,
מתיישב ראשון תמיד.
המאמן שלי אמר לי, "צא לשם ראשון, תהיה חזק ואתה תשב ראשון".
הוא היה המועמד לניצחון. חשבתי, "הוא נראה לחוץ".
הרגשתי שאם אזכה בהטלת המטבע, אבחר להגיש ראשון
כי רציתי להכות ראשון.
ניצחתי בהגשה שלי ושברתי את ההגשה שלו.
בוריס בקר לא מפגין כל לחץ.
בקר מנצח במשחקון ובמערכה הראשונה.
התנופה עברה לצד שלו. קווין החל לשלוט במשחק.
איבדתי את המיקוד שלי.
אבל חזרתי ושברתי את ההגשה שלו שוב.
בקר מנצח במשחקון.
מבחינה רגשית, הוא היה קשוח.
נקודה מכרעת.
בקר מנצח במשחקון.
במערכה הרביעית שברתי את ההגשה שלו במשחקון הראשון, התיישבתי,
וחשבתי, "עכשיו אני צריך רק לשמור על ההגשה שלי".
הייתי לחוץ.
ניסיתי לזרוק את הכדור. הכדור לא יצא מהיד שלי.
הוא פשוט נדבק. היה תקוע.
שגיאה כפולה. הקהל קרא...
אפס-15.
קדימה, בוריס.
אז בנקודה המכרעת התמקדתי. אמרתי... "בבקשה, אלוהים,
תן לי עוד הגשה אחת".
"אני צריך עוד הגשה אחת."
34 שנים לאחר מכן -
בוריס בקר, בוא נתחיל מהבסיס. פשטת רגל?
איך אדם שזכה בכל האליפויות האלה
והצליח כל כך בחייו הגיע למצב הזה?
בוריס בקר שזכה בטורניר וימבלדון שלוש פעמים נאלץ להגן על עצמו בבית המשפט בלונדון היום.
בוקר.
על זה הם משחקים.
תסתובב.
זה השיר המפורסם. שמו "אם" של רודיארד קיפלינג.
כאן אנחנו מחכים לפני שאנחנו יוצאים למגרש המרכזי.
אנחנו מרימים את המבט ונלחצים קצת.
"אם אתה יכול להתמודד עם ניצחון ועם אסון -
ולהתייחס באופן שווה לשני המתחזים האלה..." -
ספורטאים רבים מאמינים שסכומי הכסף שאנחנו מרוויחים
במהלך הקריירות שלנו ימשיכו להיכנס גם אחריהן.
כן, אני מאשים את עצמי.
- בסדר. - תודה.
קריאת ההשכמה הגיעה מאוחר מאוד.
אני מאמין שיש סיבה לכל מה שקורה.
אבל מה הסיבה? מה עשיתי? מה עשיתי שזה מגיע לי?
ושוב... אני לא...
בחור שבוכה מול המצלמה,
אני לא מתלונן.
אני משלים... אתם יודעים, משלים עם מה שקורה.
אבל זה קשה.
קשה מאוד להבין למה.
אני יודע שיום אחד אגלה, כרגע, אני לא יודע למה.
זהו זה! הוא עשה את זה!
האליפות...
היא של בקר!
והנה הוא. ברכותיי, אלוף.
תודה רבה.
מה אתה מרגיש עכשיו?
זה כמו חלום ו...
עכשיו אני חושב שיש לי אחריות מסוימת למשחק
כי... זכייה בווימבלדון בגילי
אני חושב שזה משהו מיוחד.
האם מישהו זכה אי פעם באליפות כשהוא על הברכיים?
אני לא יודע.
אילו מישהו היה אומר לך לפני שבועיים
שתצא מווימבלדון כאלוף,
מה היית אומר לו?
שהוא אידיוט.
מערב גרמניה מאושרת מניצחונו של בקר.
הנשיא שלח לו ברכות
ברגע שהסתיים המשחק.
ובעיירת מולדתו של בקר, ליד היידלברג,
קרובי משפחה שלא יכלו להגיע לווימבלדון צפו בגמר בטלוויזיה.
ואז הגיעה השיבה הגדולה הביתה.
וברחובותיה הצרים של ליימן היה מקום לבני העיר רק בקושי.
בום בום -
קבלו את בוריס בקר!
- ברכותיי. - תודה רבה.
- בום בום! - זה היה...
- זה לא השם שלי. - כן, מיד,
בוא נדבר על זה. התכוונתי לדבר על זה אחר כך, אבל זה קרה,
- אפילו בעמוד השער של ספורטס אילוסטרייטד. - כן.
"בייבי בומר ובום בום בקר".
כשנולדתי אימא שלי קראה לי בוריס ולא בום בום, אתה מבין?
וזה...
מה שאני לא אוהב.
האם אתה מוצא שהנשים הצעירות...
אתה פוגש עכשיו יותר נשים צעירות מאשר פגשת לפני ארבעה חודשים?
אחרי וימבלדון היו יותר בנות מאשר לפני הטורניר.
יותר בנות? כן.
חלק 1 ניצחון -
בוקר מתקדם אל עבר התהילה ילד מלך -
הפרס של בקר -
בוריס גונב את ההצגה -
אלוף בגיל 17 -
בוריס חובט בשיא -
הנער בן ה-17 ממערב גרמניה -
הפך לאלוף הצעיר ביותר בקרב הגברים -
כשניצח את קווין קארן -
3-6, 7-6, 6-7, 4-6 -
מהתוצאה הסופית במשחק טניס אפשר ללמוד הרבה.
מלבורן -
המפסיד פשוט מובס.
ויליאמס 1-6, 2-6 -
המנצח לא היה במיטבו בשתי המערכות הראשונות,
אבל הוא נכנס לקצב וניצח בקלות.
לנדל 6-3, 6-2, 4-6, 5-7, 5-7 -
המספרים מספרים איך זכו השחקנים בנקודות ולמה.
לא רק חבטות מוצלחות וחבטות וולי שפוספסו, אלא גם האופן שבו השחקנים שינו את דעתם.
מתי הם הלכו על בטוח, ומתי שיחקו על כל הקופה.
ג'וקוביץ' 7-6, 4-6, 6-7, 5-7, 4-6 -
ביטחון עצמי בא והולך. למה?
הפחד מהפסד או מעין חשיבה קסומה?
איך מרמים את עצמם שחקנים גדולים וגורמים לעצמם להאמין שהם יכולים לנצח,
לא משנה כמה נמוכים הסיכויים.
בקר 6-2, 6-7, 4-6, 6-7 -
התוצאה לא עונה על השאלות האלה.
בוריס ההורס אל תיתנו לו לקחת את הילדים שלי -
התוצאה היא רק כותרת.
בוריס בקר מצא את עצמו ללא מילים בבית המשפט -
האם הוא מוביל או שהוא בפיגור?
בוריס השקרן -
האם הוא מנצח או מפסיד?
זוכה שלושה טורנירי וימבלדון נכלא -
זוכה גרנד סלאם -
במקרה של בקר, במיוחד, הכותרות מעלימות את הסיפור המרכזי.
דיברתי עם בקר בשתי תקופות שונות.
הפעם הראשונה הייתה ב-2019 כשהחלו הבעיות המשפטיות שלו...
כן.
ואז שוב ב-2022, שלושה ימים לפני שהוא נכנס לכלא.
השיחה השנייה חזרה שוב ושוב אל עניין הזמן.
אל הספירה שלו לאחור אל עתיד לא בטוח, אל האופן שבו העבר שלו רודף את ההווה שלו.
אז בוריס, אילו היית יכול לדבר
עם עצמך כשהיית צעיר, מה היית אומר?
מעניין שאתה שואל אותי את זה
כי לא מזמן בני הבכור פנה אליי במשפט
והוא אמר, "במבט לאחור,
אבא, מה למדת?"
אמרתי, "בן, טפל בעניינים שלך בעצמך".
כמה מרוויח המנג'ר יון ציריאק מבוריס בקר?
- לא מספיק. לא. - לא מספיק?
יון ציריאק המנג'ר של בקר -
את הקריירה שלי ניהל בחור ששמו יון ציריאק.
הייתי בן 15 בטורניר נוער במונטה קרלו.
והמאמן הלאומי הראשי, שמו היה גונתר בוש...
גונתר בוש המאמן של בקר -
הוא מרומניה במקור.
ובוש וציריאק היו חברי ילדות.
גונתר אמר ליון, "יש לנו צעיר גרמני מטורף. תציץ בו".
אז ראיתי אותו.
מעניין.
שמנמן קצת.
ליון ציריאק היה תמיד שפם גדול ומפחיד.
הוא היה המאמן של גיירמו וילאס ואני הייתי לחוץ.
וילאס.
עם הכישרון שהיה לו, אפס.
אבל העבודה שהוא השקיע, עצומה.
הוא היה השחקן הטוב ביותר אי פעם בהתחשב במה שבא ובמה שהולך.
ובוריס בקר בזמנו
עשה מה שהיה עליו לעשות.
הוזמנתי לשבוע אימונים עם גיירמו וילאס בהמבורג.
וילאס היה השחקן החרוץ בעולם הטניס.
ציריאק רצה לבדוק בכמה אני יכול לעמוד.
ואיך הלך?
היו לי כאבים אחרי כמה ימים.
הוא היה מלא בחמר אדום, בעיניים, פה ושם, מדמם מכאן.
בחור מעניין מאוד.
הוא עבד כמו כלב משוגע עד שהוא כמעט שבר את הכתף.
בוריס הוא בחור צעיר ונחוש ביותר
ואני חושב שייתכן שהוא הספורטאי החרוץ ביותר שפגשתי.
אהבתי את זה. אהבתי לשחק. אהבתי להתאמן.
ויותר מכול, אהבתי לנצח.
- ניצחתי בטורניר לראשונה בגיל שש. - שש?
בגיל שש.
אני זוכר כשהייתי בן שש, אה... והנפתי את הגביע הקטן.
אני לא יודע, אבל אני בטוח שהוא היה קטן מאוד.
ריינר מרטינל נגד בוריס בקר על המקום הראשון.
- משחקון, מערכה, משחק. - יש!
תחשוב על זה. בורג היה כאן לפני שבע שנים.
אני מאחל לך אותה מידה של הצלחה.
בהצלחה!
בוריס, בוא.
כשאתה זוכה במשהו בגיל שש
ואז במשהו בגיל שבע ושמונה, ואז יש לך מאמן,
אז אתה משחק יותר ויותר בטניס.
- בני כמה אתם? - 11.
מי השחקן האהוב עליכם בטורנירים הגדולים?
בורג!
- כולכם אוהבים את בורג? - כן.
הגיבור שלי בילדות היה ביורן בורג.
הערצתי אותו. אהבתי אותו. רציתי להיות כמוהו.
אני לא נכנע אף פעם.
לא משנה מה התוצאה. הקרב לא נגמר עד הנקודה האחרונה.
ביורן בורג -
כשאתה מתחיל לשחק טניס בגיל חמש, אתה רוצה לנצח.
בשביל זה אתה מתאמן.
זה מה שאתה מנסה לעשות בחייך.
כשצפיתי בביורן בורג, חשבתי,
"אני צריך להיות זהה לו".
טורניר הטניס החשוב היחיד ששודר בטלוויזיה היה וימבלדון.
כשהוא שיחק בגמר המפורסם ב-1980,
בוריס הצעיר ישב במערב גרמניה עם ההורים שלי
וצפינו בטלוויזיה.
כשאתה מגיע לרמה מסוימת...
ג'ון מקנרו -
אתה מבין שהמשחק הופך נפשי יותר, קרב של כוח רצון.
כן, תיקו שתיים במערכות.
כשהפסדתי בשובר השוויון במערכה הרביעית,
הייתי בטוח שאפסיד במשחק, כי הייתי מרוקן מאנרגיה.
פשוט לא ייאמן.
ומה בורג חושב לעצמו?
כלומר, חשבתי שאנצח.
לא ייתכן שהוא רוצה בזה יותר ממני עכשיו.
הזדמנות לזכות באליפות.
אבל נראה שהוא הצליח להעביר הילוך שוב.
האלוף!
בורג 6-1, 5-7, 3-6, 6-7, 6-8 -
הייתי בהלם שהוא ניצח.
נהגנו לשחק בטורנירי נוער ולדמיין שאנחנו ביורן בורג.
לא התנהגתי יפה על המגרש בתקופה ההיא.
נהגתי להתרגז ולשבור מחבטים.
אז העונש שלי היה תמיד, אחרי שלוש שעות אימון,
לשחק שעה נושפת עם שטפי גראף.
שני הטניסאים הטובים ביותר בתולדות גרמניה
גדלו במרחק 16 ק"מ זה מזה.
שטפי גראף זוכת 12 תוארי גרנד סלאם -
בגיל 12 הייתי הטוב ביותר מתחת לגיל 14.
בגיל 14 התחלתי לשחק עם הבוגרים,
והפכתי לאלוף גרמניה באולמות בקרב הגברים כשהייתי בן 14.
בימים ההם היו רק שלוש חברות ניהול
משמעותיות בעולם הטניס.
כולן באו להיפגש עם אבא שלי.
מארק מקורמק הציע כסף מהר, גם דונלד דל,
אבא שלי הרגיש שמזלזלים בו כשהציעו כסף תמורת הבן שלו,
אז הוא הוביל אותם לדלת בנימוס.
וציריאק לא דיבר על כסף בכלל.
הוא אמר, "הבן שלך מוכשר מאוד, אני רוצה להכניס אותו תחת כנפי
ולטפל בו כאילו היה הבן שלי".
דיברתי עם ההורים שלו.
אנשים פשוטים מאוד. אנשים נורמלים.
אנשים מתוקים. הם הבינו הכול. סגרתי איתם עסקה.
הם יישארו בבית ואם הוא יגיע לגמר כלשהו...
מתישהו, אזמין אותם לגמר וכן הלאה. אני לא אוהב כשהורים מתערבים.
אימא שלי אומרת עד היום
שזו הייתה הטעות הגדולה בחייה
לאפשר לי להיעדר מבית הספר.
אבל אבא שלי החליט, "בואי ניתן לבוריס הצעיר הזדמנות".
וכך נעשיתי טניסאי מקצועי בגיל 16.
המשחק שלי הורכב מכוח.
תמיד הייתה חבטה חזקה והאופן שבו עליתי לרשת,
זה היה תמיד תוקפני מאוד.
מבחינה אסטרטגית, זה לא היה מורכב במיוחד.
ידעתי באינסטינקט שזה עניין של כוח.
היה עליי להיות חזק מהבחור השני.
בסופו של דבר אתה תתעייף, אני לא אתעייף.
בסתיו 1984 הייתי במקום ה-100 בדירוג העולמי.
נהגתי להפסיד תמיד בסיבוב הראשון,
בספטמבר, באוקטובר.
הפסדתי שש או שבע פעמים בסיבוב הראשון
וכשאתה שחקן טניס, זו תקופה ארוכה.
אתה מאבד ביטחון עצמי, אתה מאבד אמון בעצמך.
והתחלתי להישבר וציריאק היה שם.
הוא התחיל לבכות.
"אני לא יכול לעשות את זה. אני עושה כך וכך והכול, אבל..."
אמרתי, "בוריס, אתה בסדר".
תחשוב על זה, אתה בסדר.
אמרתי, "יון, אין לי בעיה לנסוע עד קצה העולם,
אבל אני חייב לנצח לפעמים".
מבחינתי, חבל ההצלה היה הניצחון.
והוא אמר, "בוריס, אני מבטיח לך
שאם תמשיך כך עוד שלושה חודשים,
תזכה בגדול".
בתחילת 1985...
ניצחתי במשחקים נגד השחקנים הטובים בעולם.
עליתי בדירוג למקום ה-30.
הגעתי לתחרות איטליה הפתוחה.
הגעתי לחצי הגמר ועליתי למקום ה-20 בעולם.
בחוגי הטניס החלו לומר,
"הגרמני הצעיר, יש בו משהו".
אנשים דיברו על בוריס בקר מגרמניה.
"אתה צריך לראות את הילד משחק טניס".
ב... פברואר או במארס, אני חושב, ב-1985, שיחקנו משחק ראווה.
הוא התבכיין והתלונן על החלטות השופט.
- לא! - אזהרה אחרונה.
ניצחתי די בקלות במשחק ההוא,
אז נכנסתי לחדר ההלבשה ואמרתי,
"היי, בוריס, תשמע... תזכה במשהו,
ואז תתחיל להתלונן,
אבל לפני שאתה זוכה, פשוט... בוא נפסיק עם הדברים האלה".
בחלומות הפרועים ביותר שלי לא חשבתי
שארבעה חודשים אחר כך הוא יזכה בקווינס ובווימבלדון.
קווינס היה טורניר מגרשי הדשא הראשי לפני וימבלדון.
שיחקתי נגד יוהאן קריק בגמר.
קולו של יוהאן קריק -
הגעתי לגמר ושיחקתי נגד תיכוניסט מגרמניה.
חשבתי שאזכה בתואר בקלי קלות.
הוא היה מלא ביטחון עצמי. הוא התחיל להגיש פצצות.
- יש! - משחקון, מערכה ומשחק.
בקר 2-6, 3-6 -
כשהוא ניצח אותי בגמר אחד העיתונאים שאל אותי,
"מר קריק, מה דעתך על התיכוניסט הגרמני הזה?"
ואמרתי, "אם הוא יגיש כך, הוא יזכה בווימבלדון".
והנה ההורים של בקר שמתחרפנים לגמרי.
ברכותיי.
ברכותיי. שלום.
אתה מצטרף לשמות מפורסמים מאוד שמופיעים על הגביע הזה.
אנשים כמו לייבר, הוד, סדג'מן וכמובן גם מקנרו
- וקונורס בתקופה האחרונה. - כן.
נכון, כלומר, זה... השם שלי שם,
בין קונורס למקנרו וזה... לא ייאמן.
- אתה בן 17. - כן, נכון.
- זה מוקדם מאוד, לא? - נכון, כן.
הרגשתי שזה צונמי. הרגשתי שזה גל גדול ושאני עליו.
אני פשוט משחק רגיל ומנצח.
מגרש אימונים לטורניר -
בשבוע שבין קווינס לווימבלדון
ממקמים אותך במגרש אימונים טוב כדי שכולם יוכלו לצפות,
והרגשתי שאנשים מתחילים לבהות בי וזה מצא חן בעיניי.
שימו אותי במגרש התצוגה שלכם ואראה לכם איך אני יודע לשחק.
כלומר, לא חשבתי על ניצחון.
נהניתי מאוד מהרגע.
הייתי כמו ילד קטן בחנות צעצועים.
אני חושב שהוא פשוט התאים לדשא באופן אחר.
איש לא יודע איך לשחק על הדשא.
מאטס וילינדר -
כל מי שאומר שהוא מומחה לדשא
כנראה חי בשנות ה-60 והוא מאוסטרליה. הם היו מומחים למגרשי דשא,
אבל מעבר להם, אין מגרשי דשא בעולם.
אבל יש את עניין הצלילות.
זה היה הדבר המטורף ביותר.
על דשא? בסדר, אולי.
אבל הוא נהג לצלול גם על חמר.
אל חלק מהכדורים נאלצתי לזנק.
ואני חושב שיותר מכל דבר אחר, זה הרשים את היריב שחשב
שאני מוכן לעשות הכול כדי לזכות בנקודה.
אפילו להכאיב לעצמי קצת.
הגיע הזמן.
ב-1985, בווימבלדון,
המערכה הרביעית נגד טים מאיוט, הוא הוביל שתיים-אחת...
סובבתי את הקרסול, זה היה חמור.
סיימתי.
- אוי, לא. - 15-30.
טים נותר על הקו.
אילו הוא היה ליד הרשת, הוא היה לוחץ לי את היד והמשחק היה נגמר.
וימבלדון לא היה קורה.
הוא בא כדי להפסיד הפסד טכני.
ואמרתי, "בוש, צעק עליו".
אני רואה בזווית העין את בוש ואת ציריאק עושים כך.
פתאום התעוררתי ושמעתי את ציריאק,
"בקש פסק זמן! בקש פסק זמן!"
אפשר לקבל שלוש דקות, בבקשה?
לא, זה רק נקע.
הוא מבקש פסק זמן,
הפסקת פציעה, שלוש דקות.
הפיזיותרפיסט נאלץ לבוא מחדר ההלבשה למגרש 14.
מזל שהוא לא שיחק במגרש המרכזי.
הרופא הגיע רק אחרי 20 דקות.
ג'ון, בהחלט לקח לפיזיותרפיסט יותר משלוש דקות
להגיע לכאן, אבל טוב שהוא כאן.
הקרסול שלי היה כחול,
אבל יכולתי להמשיך במשחק.
15 דקות אחר כך המצב היה שונה. מבחינה נפשית, הוא היה הרוס.
כן, הוא לחץ לי את היד רק בקושי.
הוא יצא מהמגרש בסערה ואני לא מאשים אותו.
בקר 3-6, 4-6, 6-7, 6-7, 2-6 -
אחרי שזה קרה נאלצתי לשנות הכול
כי במקום 30, היו 130 עיתונאים.
אתה מכיר את מר אש. מר ארתור אש.
בסדר.
בוריס, אתה מופתע שהגעת לרבע הגמר בגיל 17?
כן, בהחלט.
והקרסול שלך?
הקרסול שלי, מצבו לא רע, אבל גם לא טוב.
והלחץ, כולם מדברים על הלחץ על אדם צעיר כל כך.
אתה לא בדירוג על אף שהיו כמה שחקנים לא מדורגים סביבך.
כן.
אתה חושב שתעמוד בלחץ?
כן, אני חושב שכן. אני מנסה לעמוד בו.
בוא נדבר על בקר לרגע.
האם הוא זו הצלחה מקרית או שהוא יישאר זמן מה?
אם הוא ינצח, הוא יהיה האלוף הצעיר ביותר,
לא רק כאן, אלא בכל אחת מארבע האליפויות הגדולות.
אני לא חושב שזה מקרי, אני חושב שהוא הדבר האמיתי.
כמה קשה לבחור צעיר בגיל הזה, הוא בן 17,
להישאר מחובר למציאות?
שחקן טניס לא יכול להישאר מחובר למציאות.
זהו זה! הוא עשה את זה!
האלוף...
הוא בקר.
אחרי וימבלדון, ציריאק לקח אותי למונקו, ששם גרתי באותה התקופה.
הוא אמר, "אתה לא תחזור לדירה שלך,
אנחנו נלון במלון אולד ביץ'
ואני אסביר לך מה קרה".
אמרתי, "מה זאת אומרת?" "אני אסביר לך מה עשית הרגע.
אלמד אותך מה נכון ומה לא נכון בחיים שלך עכשיו".
ההשלכות של כך שנעשית
הגרמני הראשון, הצעיר ביותר, הבלתי מדורג.
הציפיות של עולם הטניס, הציפיות של גרמניה,
הציפיות של התקשורת העולמית.
בקשר לשילוב הצבעים שלך, נעליים חומות עם חגורה חומה,
לא חגורה שחורה או חולצות, עניבות,
כל עניין יצירת התדמית,
כוכבנות על בעולם הספורט.
הוא אמר, "כן, טניס זה אחלה, אבל כשאתה יוצא מהמגרש,
אתה אדם מבוקש".
לא עשיתי שום דבר.
היה לו את זה.
ברור שהייתה לו כריזמה, היה לו הכול.
הוא הפך לכוכב על עצום.
בוריס. בוריס. בוריס.
מה היית אומרת אילו הוא היה כאן עכשיו?
אני רוצה לשחק איתך.
אנחנו גאים בבוריס בקר. הוא הפך את ליימן לגדולה.
ליימן מפורסמת.
אנחנו שמחים כמו מלכים.
אני אוהב את בוריס בקר.
הוא שחקן טוב, אני אוהב את הגישה שלו והוא צעיר.
- הוא גרמני. - כן.
פנו את הדרך, מייקל ג'קסון ומדונה. יש אליל נוער חדש.
איש לא ידע איך לנצל תהילה
טוב יותר מיון ציריאק.
הוא נולד בטרנסילבניה ונמלט מעבודה חסרת עתיד במפעל לכדורי מסב
בכך שנעשה ספורטאי מקצועי בטניס ובהוקי.
כשהקומוניזם התמוטט ברומניה,
ציריאק קנה מפעלים של המדינה בזול
ונעשה מיליארדר.
הוא התפרסם בכך שהיו לו 500 מכוניות וינטג'.
האוסף של ציריאק -
כמנהל עסקי, הוא השתמש בתבונה העסקית שלו
כדי להפוך את בוריס בקר הצעיר לעשיר ולהרוויח מיליונים מפרסומות.
קוקה-קולה -
זה קוקה-קולה!
אולי הם לא יודעים שאת ציוד הטניס שלי מייצרים פומה.
יון ציריאק ידע איך למכור תדמית.
הוא ערך את החוזים. הוא החזיק בחשבונות בנק.
הוא שלט באופן מקצועי וטוב מאוד בחיי
כי לא הייתה דרך אחרת.
לימדתי אותו לא להחזיק בכרטיס אשראי.
לא להחזיק בכסף בכיס.
כי אנשים סביבו ירוויחו על חשבונו.
זה היה כשהוא היה קטן מאוד.
בגיל 17 הוא היה עוד איש צעיר.
אני לא זוכר, בתקופה ששיחקתי, שהלכתי לכספומט.
אני לא זוכר, בתקופה ששיחקתי, שידעתי באמת
כמה כסף יש בחשבון.
מספיק. די והותר.
באיזו שעה הטיסה שלך?
אנחנו, הספורטאים, לא למדנו באוניברסיטה.
לא למדנו משפטים. לא למדנו עסקים.
העסק שלנו היה הספורט.
אז כשאנחנו מסיימים את הקריירה שלנו בשנות ה-30 לחיינו,
אין לנו מושג מה קורה.
- הר בקר. - הר בקר.
מר בקר?
מר בקר, מילה אחת באנגלית...
2022 שלוש שנים אחרי פרישה -
אלוף וימבלדון בטניס לשעבר, בוריס בקר,
צפוי לשבת יותר משלוש וחצי שנים בכלא על העלמת מס.
הוא מואשם בכך שלא שילם מסים בשווי מיליוני ליש"ט
בשנות ה-90.
אשב בכלא, אומר בקר -
כדי להבין את סיפורו של בוריס בקר,
קל יותר לפעמים לקפוץ קדימה ואחורה בזמן.
זמן רב לפני שהורשע בפשעים בלונדון,
הוא הסתבך עם החוק בגרמניה.
בעקבות סכומי הכסף שהרווחתי לכאורה,
הגרמנים התחילו קצת... מה המילה? לקנא.
"הצעיר הזה עושה מה שהוא רוצה ומרוויח המון כסף,
בטוח שקורה משהו חשוד".
אנשים קטנים כמוני מאוכזבים מאוד
כשדגים גדולים כמו בוריס בקר לא נענשים.
הוא בתעשיית הבידור מעבר לכך שהוא בתעשיית הספורט,
אז הוא אמור להיענש.
הגישו נגדי תלונה על העלמת מס.
אם היריב הוא הממשל, הוא חזק מאוד.
הממשל היה מקובע על תקופה מוקדמת בקריירה של בוריס
כשהמנהל העסקי שלו, יון ציריאק, ייעץ לבקר לגור במונקו,
מקלט מס מפורסם שבו בוריס יכול היה להסתיר את הרווחים שלו
מהממשל הגרמני.
עד שהתובעים החלו לחקור את מצבו הפיננסי,
בקר נפרד מציריאק, חזר הביתה והתחתן עם גרמנייה צעירה.
הם היו בחופשה במיאמי כשסוכני המס מצאו אותם.
עורך הדין שלי התקשר מוקדם בבוקר ואמר ששוטרים...
מרשויות המס רוצים לפרוץ לבית שלי.
הכי חשוב, הם רוצים לפרוץ את הכספת שלך.
השעה הייתה 03:00 או 04:00 כשהוא התקשר,
טעיתי בצופן בניסיון הראשון.
אתה לא מצפה שהממשל יפרוץ לבית שלך במינכן.
מאותו הרגע הכול נעשה לא ברור.
ברברה בקר -
אני מרגישה... איך זה ייתכן
שאנשים פשוט נכנסים ועושים את זה?
הם מתנהגים כאילו הוא עבריין.
זה כאב לו מאוד כי לא היינו שם.
לא יכולנו לעשות דבר.
ו... זה היה מפתיע מאוד.
והרגשנו שזו הייתה פלישה, חדירה.
אמרתי, "יש תכשיטים ויש מסמכים,
אבל יש תמונות עירום של אשתי ההרה,
פשוט דעו שיש תמונות".
הם לקחו הכול ולא החזירו את התמונות עד היום.
כלומר, אני זוכרת שהוא הרבה לדבר בטלפון
ולא הבין.
הוא היה מבולבל לגמרי ומופתע.
ועצוב.
הם טענו שהייתה לי תושבות תאורטית במינכן
בזמן שהתגוררתי במונקו.
בתקופה של שנתיים
בקר בילה 72 ימים במונקו,
אבל בילה 139 ימים בקומה העליונה בדירה במינכן.
לאחותי, סבינה, הייתה דירה,
והיה לה חדר אורחים,
וכשהייתי במינכן, כדי להיפגש עם חברים שלי,
במקום מלון, לנתי בחדר האורחים של אחותי.
זה היה הפשע שלי.
הוא המשיך לגור בגרמניה,
והייתה לכך סיבה,
הסיבה הייתה כדי להפחית באופן לא חוקי את המסים שעליו לשלם,
הוא הסתיר את העובדה הזו בדוחות המס שהגיש.
כפי שאמרתי, הנאשם עצמו הודה שזה היה מכוון.
עמדתי למשפט והתובע ביקש מהשופט
שלוש שנים ותשעה חודשים מאחורי הסורגים.
וזעמתי,
רציתי לקום ולפחות לדבר עם הבחור,
כדי לוודא שלא חסר לו בורג,
אבל הייתי צריך לשתוק.
קיבלתי עונש מאסר של שנתיים על תנאי.
שילמתי קנס בסך 250,000 מארקים
והתיק נסגר.
בוריס בקר מסר הצהרה
ואמר בין השאר
"זה היה הניצחון החשוב ביותר שלי ואני חופשי".
עכשיו, תארו לעצמכם את הכותרות בגרמניה.
שיעור בענווה -
בקר משוחרר על תנאי -
בכל פעם כשיש קצת רוח בחיי, היא הופכת לטורנדו.
בילד -
העורך הראשי של העיתון היומי הנפוץ ביותר בגרמניה
הסביר לי זאת נפלא.
היו שלושה נושאים שתמיד מכרו עיתונים.
אחד הוא אדולף היטלר,
השני הוא איחוד גרמניה
והשלישי הוא בוריס בקר.
אני יודע שעליי לכפר -
ואלה אי ההבנות שאני מתמודד איתן כבר 35 שנה.
אמרתי לו, "אם אתה אלוף על המגרש,
אתה צריך להיות אלוף גם מחוץ למגרש.
אל תיאלץ אותי לקרוע אותך במכות.
כי אני אעשה את זה מול כולם.
לא משנה כמה כסף תרוויח
כי את רוב הכסף אני ארוויח
בשבילך, וזה בדיוק מה שקורה".
כוכב על גדול מרוויח עשרה או 15 אחוזים,
עשרים אחוזים על המגרש,
ואת השאר מחוץ למגרש.
משחק חדש לגמרי. -
לציריאק היה קמפיין שיווקי חדש
על כוכב העל החדש שלו
וזכיתי לעסקאות פרסום נפלאות
עם החברות ועם התאגידים הגדולים ביותר בעולם
וחלק מהתוכנית שלהם הייתה שבוריס בקר הצעיר ינצח.
אם הוא מפסיק לנצח, כל הסיפור לא עובד, נכון?
כמו שאומרים, "זה חלק מהחבילה".
הוא יכול לעשות את זה או שלא.
כדי שבוריס יגיע למקום הראשון בעולם,
צריך לבנות אותו כשחקן טניס יציב.
לא הצלחתי לעבור את רבע הגמר
בחמישה טורנירים רצופים.
רבע גמר, רבע גמר, רבע גמר...
רבע גמר זה טוב, אבל לא מספיק.
ואז היה לנו משבר גדול לפני וימבלדון.
הלחץ גבר.
"האם בוריס יכול להגן על התואר שלו או שהוא היה רק כוכב רגעי?"
משחקון, מערכה ומשחק, בקר.
ניצחתי ברבע הגמר בלי להפסיד אף מערכה. ניצחתי בחצי הגמר.
התחלתי לחשוב, "זה טוב.
אני מתחיל להרגיש את הכוח".
וכולם חשבו, "זה...
הוא מרגיש טוב שוב".
אז בגמר שיחקתי נגד איוון לנדל.
לנדל, המדורג במקום הראשון בעולם.
איוון לנדל -
כן. אלוהים אדירים.
הייתה לו חבטת כף יד מהטובות בהיסטוריה
ואחת ההגשות הטובות בהיסטוריה.
הוא נהג לשחק בלי להפגין רגש, מחשבי מאוד.
הוא לא היה... מקסים לקהל.
הוא לא נתן הצגה.
אני מכנה אותו "המקצוען הראשון בעולם הטניס".
משחקון, לנדל.
לפני וימבלדון,
ניהלתי שיחה ארוכה עם ציריאק ועם בוש.
עשיתי כל מה שרציתם שאעשה...
אז אני מבקש מכם לשם שינוי, "האם אני יכול לשחק בדרך שלי?"
נעשיתי אלוף בזכות הכוח שלי.
חמש עשרה-אפס.
משחקון, בקר.
אני לא חושב שראיתי מימיי שחקן
נחוש יותר מבקר.
שקט, בבקשה.
- יש! - משחקון, מערכה ומשחק, בקר.
בקר 4-6, 3-6, 5-7 -
היה פשוט מדהים בעיניי שאפשר לשחק בלחץ כזה
ולנצח שוב.
הוא זכה פעמיים בווימבלדון לפני יום ההולדת ה-19 שלו, זה מטורף.
הטורניר החשוב ביותר שלי היה כשהגנתי על התואר בווימבלדון.
אפשר לכנות את זה "להיעשות גבר".
אולי צבירת הבגרות הדרושה כדי להבין שאני יכול לבטוח באינסטינקטים שלי.
שאני יכול לבטוח בכוח שלי.
דיברתי עם אבא שלי אחרי המשחק.
אמרתי, "אבא, אל תארגן עוד נסיעה במכונית בליימן".
אבל הוא עשה זאת.
ואז רבנו על זה. אמרתי שלא אעשה את זה.
והוא אמר, "בן,
אם כך, אני לא יכול לחזור לעיירה שלי. יביך אותי אם לא תבוא".
אמרתי, "אבא, בפעם האחרונה, אלה החיים שלי.
זה הניצחון שלי. זו ההחלטה שלי.
אני עושה את זה כי אני אוהב אותך ומכבד אותך,
אבל זו הפעם האחרונה שתקבל החלטה בשמי".
כשאתה צעיר כל כך ונזרק לים הגדול ויש המון כרישים סביבך,
קשה מאוד ללמוד לשחות.
אבל ברגע שאתה לומד לשחות,
אתה מרגיש בלתי מנוצח, זה אומר שאתה מנצח.
בסתיו עשיתי משהו שאיש לא עשה לפניי או אחריי.
זכיתי בשלושה טורנירים גדולים בזה אחר זה בשלוש יבשות שונות.
אבל אל תשאלו אותי איך ישנתי.
כי לא ישנתי.
בזה אחר זה אחר זה ניצחתי כמעט בכל טורניר.
הייתי בשיאי. איש לא יכול היה לגעת בי.
בעיני גרמנים רבים, הטניסאי הקטין הזה
מסמל את מה שאבד במציאות.
רוח לוחמנית, רצון להצליח וביטחון עצמי בלתי מוגבל.
פרופסור פריץ שטמה פסיכולוג -
במובן מסוים, כן. אנחנו עם מוכה
ואנחנו שמחים, בצדק,
כשמישהו זוכה להצלחה בינלאומית.
הוא היה הגרמני הראשון
שאחרי המלחמה...
הוא היה זיגפריד הצעיר.
הניבלונגן: זיגפירד (1924) במאי: פריץ לאנג -
הוא היה איש צעיר שידע להסתדר.
והייתה לו את הנוכחות הדרושה לכוכב על.
והעם אימץ אותו.
בוריס בקר הגשים אחת ממשאלותיו.
הוא נפגש עם האפיפיור בוותיקן.
זוכה שתי אליפויות וימבלדון
הביא אפילו מחבט ליוחנן פאולוס השני.
האפיפיור משחק טניס. הוא חובב ספורט גדול.
הוא מתאמן גם בשחייה.
ויוחנן פאולוס השני כבר הזמין את בוריס בקר
כמה חודשים קודם לכן לבקר אותו.
זכרו שהוא זכה בשלושה טורנירים בשלוש יבשות
על שלושה משטחים שונים, לבדו!
תודה שאתה כאן איתנו, בוריס בקר.
אני רוצה לשאול לדעתך על כמה שחקנים.
מקנרו יחזור?
בשלושה הטורנירים שהסתיימו הוא היה שם.
מובן שמצפה לו דרך ארוכה,
אבל אני חושב שיש לו סיכוי טוב לחזור.
שיחקת נגד מקנרו אחרי הקאמבק שלו?
כן, שיחקתי נגד ג'ון מקנרו בסטרטון מאונטיין בוורמונט.
שגיאה!
מקנרו מטיח את הכדור ברשת.
מה הבעיה?
ג'ון מקנרו -
בתחילת אותה שנה יצאתי לחופש.
הייתי מתוח מאוד כשנסעתי לסטרטון מאונטיין
כי הרגשתי שאני צריך להוכיח משהו.
הוא חזר אחרי שבתון
והתכוון ללמד את הגרמני הצעיר לקח.
אז הייתי מוכן...
להשתולל באופן ש... לא שהייתה לי בעיה עם זה,
אבל יותר מהרגיל.
בחוץ!
ג'ון שמר על ההגשה שלו, אחת-אפס.
מק חזר.
בימים ההם לא היו מיקרופונים במגרשים,
אז לא היה אפשר להקשיב למה שהשחקנים אמרו.
אז התכוונתי ללכת ולהפחיד אותו,
אתם יודע, קצת...
הגרסה של טניס לדיבור מלוכלך קלות.
בחילוף הצדדים הראשון, קליף,
מקנרו פטפט עם בקר על כבוד.
ואנחנו לא יודע בדיוק מה הוא אמר, לא שמענו הכול.
הוא אמר, "בוריס, אני אקרע אותך, חתיכת בן זונה".
תארו לעצמכם שמישהו יעשה את זה היום.
הוא יקבל קנס מיד.
הייתי בהלם. נלחצתי. מה אעשה?
למדתי מילים חדשות באנגלית בשעתיים וחצי האלה.
מילים שלא שמעתי קודם לכן, ולא השתמשתי בהן רבות.
הוא אמר שהתחלת כבר בחילוף הצדדים הראשון.
עשיתי את זה, אבל זה לא עבד היטב.
הוא ניצח במערכה הראשונה שש-שלוש.
זה הפך לקרב.
כן, אני חושב שהתגעגענו קצת לג'ון מקנרו.
מעולם לא ראיתי בחור שחובט ברגש רב כל כך,
הוא מצא זוויות ומיקם את הכדור
באופן שאי אפשר להתאמן בו או ללמד אותו.
הייתה לו טכניקה גמלונית מאוד
לכן היה קשה כל כך לשחק נגדו כי אף אחד לא שיחק כמוהו.
הוא הלך על זה בכל הכוח ואני הגבתי.
אני לא נרתע מקרב.
אהבתי את המשחק שלו.
הוא זינק לכדורים, היה כיף לראות את זה.
הייתה לו התלהבות של ילד, אבל גוף של מבוגר.
וחשבתי לעצמי,
"ההגשה של הבחור הזה היא החזקה בתולדות הטניס".
ניצחתי במערכה השנייה,
ואז הגענו לשובר השוויון במערכה הרביעית והיו לו ארבע הזדמנויות לנצח.
שובר שוויון, מערכה שלישית -
שמונה-שבע לטובת מקנרו.
מה עוד אתה זוכר מהמשחק הזה?
אני זוכר שדפקו אותי בנקודה המכרעת.
- בחוץ! - לא!
היו לי כמה הזדמנויות לנצח, הראשונה שבהן,
ברגע שעמדתי לחבוט "חוץ!"
מה?
הקרמה שלי התנקמה בי במקרה ההוא.
זה לא קרה פעמים רבות, אבל זה קרה בפעם ההיא.
זה סובב אותי לגמרי.
מצב קשה.
איך אתה יודע?
גאון צעיר עולה ששמו בוריס בקר מנצח.
בקר 3-6, 5-7, 6-7 -
אני חושב שג'ון הרגיש,
"לבן זונה בצד השני יש לא פחות כוח רצון ממני.
הוא לא משלים עם לא".
ואפשר לומר שמאותו הרגע הוא כיבד אותי.
שפרכן זי אנגלית?
המשחק השתנה. הוא נעשה משחק של כוח.
הוא פשוט גירש אותי מהמגרש בהגשות שלו.
גביע דייוויס 1987 ארצות הברית נגד גרמניה -
שיחקנו חמש שעות ועברנו רק שלוש מערכות.
ונראה היה שבוריס בסדר.
היום הזה נגמר.
בקר 4-6, 13-15, 8-10, 2-6, 2-6 -
המאזן שלי נגדו היה פשוט איום ונורא.
אני מצטער שלא שיחקתי נגדו כשהייתי בשיאי.
אני בטוח שהוא היה מנצח מדי פעם גם אז,
אבל אני רוצה לחשוב שהייתי מצליח קצת יותר.
הייתה לי יכולת ייחודית לעצבן שחקנים...
אליפות פריז הפתוחה 1989 חצי גמר -
ואז השחקנים השתדלו יותר מדי פעם.
ואני חושב, "למה לא שתקת ונתת להם להרוס לעצמם?"
לא יכולתי להתאפק.
החלטתי פעם כששיחקתי נגד בוריס בפריז,
כי היה לו שיעול מלאכותי שהוא נהג לעשות
והוא העמיד פנים שהוא לא מלאכותי.
הוא נהג לעשות...
אבל זה היה בנקודה המכרעת.
ונהגתי לחשוב, "בחייך, בוריס. זה לא לרמה שלך".
הוא הרגיש שנהגת להשתעל למטרה מסוימת ולא כי...
כן.
נמאס לי מזה אז החלטתי שבכל פעם כשהוא יעשה את זה, גם אני אעשה את זה.
אז כשהוא חיקה את השיעול שלי, אני חושב שהשתעלתי יותר.
אז היה לנו קרב אמיתי, נכון?
קצת יותר שקט, בבקשה. תודה.
לפעמים כדי להלחיץ, הוא משתעל.
החוצה!
אפס-15.
אחרי עשר פעמים אנשים החלו לחשוב... אתה מבין?
הם לא הבינו את זה.
אני נהניתי כי חשפתי אותו על הקשקוש שלו.
הנה זה בא, השיעול.
אז בסופו של דבר בוריס אמר, "ג'ון, בחייך.
רד ממני.
אני מצונן".
אז אמרתי לו, "אתה מצונן כבר חמש שנים".
אני לא מאמין שזה עוד לא השתפר.
רק ארבע שנים.
קשה לחשוב שהוא לא עושה זאת בכוונה.
הקהל תקף אותי כאילו שהייתי אטילה ההוני.
חשבתי, "למה הם נגדי? הוא זה שעושה את החרא הזה".
ואחרי כל מה שקרה אתה עדיין חושב שזה בסדר?
טניס משחקים על במה גדולה והצופים חשובים מאוד.
הם מעניקים לנו אנרגיה או שהם גוזלים מאיתנו אנרגיה,
אתה משחק למען הקהל או נגד הקהל.
הוא מניף את האגרוף,
מניף את הידיים בניצחון, בוריס בקר!
הוא מניף אצבע!
הוא ניצח, הוא שיחק טוב יותר...
בקר מנצח -
בסוף אמרתי, "היי, בוריס, תשמע,
אני מצטער והכול".
בקר 6-7, 6-3, 3-6 -
למרבה המזל, ייאמר לזכותו,
"זה היה בלהט הרגע. אנחנו חברים".
אמרתי, "תודה, אחי".
אני חושב שניצחתי במשחק ההוא, דרך אגב,
אז זה הסיפור.
אז לנדל במקום הראשון,
בקר במקום השני.
האם בקר יהיה במקום הראשון בשנה הבאה?
או לה לה.
קשה. או לה לה.
אליפות אוסטרליה הפתוחה, סיבוב רביעי מאסור נגד בקר -
משחקון, בקר.
בוריס בקר לא מתקשה.
גונתר בוש בחליפת טרנינג.
עברה. מאמן, מר בקר. אזהרה.
מעניין מאוד.
ראשית, אני לא רואה איפה המאמן שלי בכלל.
אני יודע איפה המאמן שלך, מר בקר.
אבל אני יודע שאתה רוצה שאודח מהטורניר.
- לא. - אני לא אודח.
בוריס בקר מנהל חילופי דברים.
חוץ!
תיקון. הכדור היה בפנים.
- עכשיו שמעו... - ארבע-שתיים למאסור.
ברור שהכדור היה בפנים.
בוריס בהתקף זעם.
הוא שבר את המחבט לגמרי.
- שתקו! - שקט, בבקשה.
שקט, בבקשה. תודה.
מאסור 4-6, 6-7, 4-6, 2-6 -
יומיים אחרי שהודח מאליפות אוסטרליה הפתוחה,
בקר בן ה-19 ימשיך ללא הדרכתו של גונתר בוש.
בקר אמר לבוש שהוא לא רוצה עצות כל הזמן.
איך הולך לגונתר בוש
עשרה ימים אחרי הפרידה מבוריס בקר?
לא הרבה יותר טוב מלפני עשרה ימים.
אני חייב להודות בכנות שעוד לא עיכלתי את העניין
ואני מאמין שייקח זמן מה עד שאתגבר על זה.
בקר לא פצה פה
כשהוא והחברה שלו, בני,
עזבו את מלבורן אל בריסביין הבוקר.
אשרוד איכשהו.
לא היה לי מאמן כי לא רציתי מאמן.
אף אחד לא יגיד לי איך להתאמן ומה לעשות.
ובימים ההם אולי הייתי צריך מישהו.
בווימבלדון באותה השנה דורגתי במקום הראשון.
הייתי אמור להיות בורג הבא, לזכות חמש פעמים והכול.
וימבלדון, סיבוב שני פיטר דוהאן נגד בוריס בקר -
לא!
זה היה ככה בחוץ! בחייך!
דוהאן 6-7, 6-4, 2-6, 4-6 -
הפסדתי וכולם הביטו... העולם עמד מלכת.
"מה קרה? אלוהים".
מה קרה לדעתך?
בעצם הפסדתי במשחק טניס.
לא הפסדתי במלחמה, אף אחד לא מת. הפסדתי במשחק טניס.
פקפקתי בכל דבר.
בלחצים ובאחריות.
הבטתי סביב וחיפשתי.
חשבתי שיש בחיים יותר מטניס.
הייתי תקוע. חשבתי... "אני... לא יכול לצאת מזה".
תמיד כיף לקרוא צהובונים.
כאן כתוב "גמור! הבחורות הביאו חורבן".
בוריס בקר מצא תירוץ
לכך שלא ניצח באף משחק טניס בתקופה האחרונה.
הוא אומר שזה מכיוון שהוא דופק יותר מדי בנות.
בכנות, בחייך. "למה אתה לא מנצח?"
"אני עושה את זה יותר מדי".
נדפק! בוריס חולה האהבה מתרסק -
ממשיך לדפוק איזו התחלה לבוריס -
דפוק! -
יותר מדי סקס מביס את בוריס הגדול -
מה זה לדפוק? שואל בוריס -
המילה לא מופיעה במילון -
הקהל במשחקים גדולים חושק בי -
יריבים רבים על סטף -
בוריס מרסק את תדמית הפלייבוי שלו "אני מחפש אהבה, לא סקס" -
למה אלוף הטניס הוא לוזר באהבה? הצרות שלי עם נשים -
אליפות ארה"ב הפתוחה, סיבוב רביעי בראד גילברט נגד בוריס בקר -
כן, משחקון, גילברט. גילברט.
כשאתה משחק נגד מישהו
אתה מנסה תמיד להבין מה אתה יכול לעשות.
בראד גילברט -
אני נהגתי לחשוב על היריבים שלי תמיד.
שיחקתי נגד בוריס.
הוא היה כבר כוכב על עצום.
אני חייב לרדוף כל כדור, אני חייב להיות נחוש כמו כלב.
אולי אם אצליח לענות על המון חבטות, אתסכל אותו.
הייתה הזדמנות.
משחקון ומערכה רביעית, גילברט, שבע-חמש.
כששברתי לו את ההגשות, בוריס נהג לצעוק על עצמו...
וכל מיני דברים אחרים.
נהניתי לראות אותו מתוסכל.
מיואשת עוד יותר נראתה הבעת הפנים בתא הטלוויזיה הגרמני.
נראה שבוריס יתקשה מאוד היום...
גונתר בוש,
שעד תחילת השנה היה המאמן של בוריס בקר.
גונתר בוש -
שידור גרמני -
זה באשמתו.
כן, הקללה נועדה למטוס...
המטוס פשוט רעם מעל ראשינו.
בקר נאלץ לצאת להפסקה.
זה לקח זמן רב מדי.
הוא חייב להגיש.
הוא חייב להגיש כדי לא לאבד את הקצב.
ההפסקה הזו ארוכה מדי.
לא ייאמן.
כולם עוברים שלב
שבו הם מרגישים לחץ מסיבות נכונות או לא נכונות.
הייתי תקוע בין הפטיש לסדן,
זו הסיבה שהרגשתי לחוץ.
גילברט 6-2, 7-6, 6-7, 5-7, 1-6 -
הייתי פשוט עייף.
בוריס בקר -
המשחקים שלי השבוע היה קשים מאוד, זה היה מאבק.
אז... אחרי זמן מה, זה נכנס לעצמות.
ב-1987 לא יכולתי להמשיך להתמודד עם הלחצים
כדי לתפקד וכדי לנצח ולא יכולתי לישון.
היה לי ג'ט-לג, המוח שלי פשוט לא הפסיק.
עברתי שנתיים קשות מאוד, הייתי תשוש קצת.
דיברתי עם רופא נבחרת גרמניה,
הוא אמר, "יש כדור שינה רך מאוד,
אתה יכול לקחת אותו בקלות
ואז תתעורר אחרי שש שעות ותהיה בסדר גמור".
אבל זה ממכר מאוד וזה חזק מאוד.
ולא מתעוררים רעננים אחרי חמש או שש שעות.
מרגישים מעורפלים.
וזה גרם לי לישון עד שלא יכולתי לישון בלי זה.
אחרי טורנירים לא לקחתי את הכדור.
אבל אם אתה מכור לכדורי שינה חזקים,
אתה לא יכול לישון בלעדיהם בכלל.
הייתי ער בלילות.
נהגתי לדבר עם אנשים, לצאת, לשתות כוסית.
זה לא היה סגנון חיים של ספורטאי מקצועי.
העמדתי פנים שאני משחק והעמדתי פנים שהכול בסדר.
לא ידעתי איך לשנות את זה.
חשוב לציין שהנסיבות בטורניר רותנבאום בהמבורג לא היו רגילות.
באצטדיון המלא
אנשים רבים לא מצאו מקום ישיבה אף שקנו כרטיס.
חוסר השקט הורגש גם במגרש המרכזי,
שם נפל בוריס בקר קורבן לכל התרגילים המוכרים.
אי אפשר להאשים את המגרש או את הקהל...
הוא צריך פשוט להודות שלא שיחק היטב.
הוא לא מכיר בזה.
לא שיחקתי בטורניר בגרמניה מאז וימבלדון 1985.
לא ידעתי שיש לי מעריצים רבים כל כך.
רק רציתי לזכות לאותו היחס ששחקנים אחרים זוכים לו.
בגרמניה זה לא אפשרי
כי בעיני אנשים רבים, אני משהו מיוחד.
עם בוריס ועם שטפי גראף,
הטניס נעשה חשוב מאוד בגרמניה באותה התקופה.
הענף התפוצץ אז.
תשומת הלב הייתה עצומה.
הוא היה כמו מייקל ג'ורדן בגרמניה.
אפשר לומר שהייתי כוכב גדול בארה"ב,
אבל זה לא כלל את כל האוכלוסייה מעולם.
הוא נאלץ להתמודד עם זה.
תישאר 14 ימים, נכון?
לא, יותר. כחודש.
- כחודש? בסדר. - כן.
אני יכול לבקש ממך חתימה?
כן, בשמחה.
לוול. ו'.
- ו'? - ו-ו-ל.
הגרמנים היו גאים מאוד בבוריס בהתחלה.
הוא היה גיבור גדול,
אבל עברו עליו... אני חושב שזה היה קשור לקנאה.
כמו שקרה לי בשוודיה.
אין בעיות.
- הכול... - עוד לא.
בשליטה.
אם לא תסתדר כשחקן טניס,
תוכל להיות דוגמן.
למה אתה לא משחק טניס?
זו שאלה טובה.
יש בנות שכותבות מכתבים שלא ייאמנו...
- לביורן? - כן.
ואני פותחת אותם כי לו אין זמן לעשות את זה.
אני אוהבת את ביורן בורג -
אין לי מספיק זמן.
היא לא מרשה לי לפתוח את המכתבים. זו הבעיה.
מה הן כותבות במכתבים האלה?
"אני רוצה להיפגש איתך." הן שולחות לו מספר טלפון
ותמונות כל הזמן, דברים קטנים.
יש גם דברים אחרים, אבל אני לא יכולה להזכיר אותם.
באמת?
- טוב, טוב, טוב. - כן.
מעלים אותך לרמה מסוימת כספורטאי.
ואולי כשאתה מגיע לרמה הזו,
הם רוצים להוריד אותך קצת.
זה בדיוק מה שקרה לבוריס בגרמניה.
הוא סמל בארצו. הוא תמיד היה כזה ותמיד יהיה כזה.
מאטס וילינדר -
אי אפשר להשוות את בוריס לאף אחד.
כי בוריס הוא הטניסאי הגרמני הראשון שעשה משהו גדול.
לנו יש את ביורן בורג.
ביורן בורג כבר סלל את הדרך בשוודיה.
אפילו הייתה לנו תספורת זהה במשך זמן מה.
עטיתי סרט ראש עד שאחי אמר,
"למה אתה עוטה סרט ראש?" אמרתי, "אני לא יודע".
אבל בוריס לא יכול היה לצאת מהבית.
אני חושב שהלחץ על כוכב על גרמני הוא עצום.
הרגשתי שיש מחויבויות כלפי הטורנירים
כלפי הספונסרים בגרמניה ואלוהים יודעים כלפי מי עוד.
אז הרגשתי לכוד ולא הייתי גבר מספיק כדי להגיד,
"שמעו, עצרו. אני יוצא להפסקה".
לא הייתי מסופק בחיי הפרטיים.
הסתובבתי עם החברים הלא נכונים, אולי עם החברה הלא נכונה.
סביבה לא נכונה שלא סיפקה אותי
ולא העניקה לי את התשובות שחיפשתי,
כצעיר שמתבגר באירופה.
מה עשיתי? שיניתי תסריט.
מיניתי מאמן חדש שבחרתי בעצמי, לא ציריאק או בוש.
הוא היה אוסטרלי ששמו בוב ברט.
יון אמר לי אז שלא הוא בחר בי.
קולו של בוב ברט -
לא הייתה לי בעיה עם זה.
בוריס היה גבר בזכות עצמו.
יון אמר, "אל תיקח אותו. הוא לא מתאים לך".
וככל שהוא אמר את זה יותר, רציתי את בוב יותר.
התנהגות קלאסית של בוריס.
ניסיתי להוכיח לציריאק
משהו לגבי ההשקפה שלי וההשקפה שלו.
כן, הוא נותר המנטור שלי, הוא נותר הבחור המרכזי,
אבל הרגשתי שעליי לבחור בדרך שונה
כדי להגיע לארץ המובטחת, לא?
גמר המאסטרס 1988 איוון לנדל נגד בוריס בקר -
לבוריס בקר יש הזדמנות לזכות באליפות.
שובר שוויון, מערכה חמישית לנדל 5, בקר 6 -
בוריס בקר נקודה מכרעת -
כדי לעלות למאסטרס,
צריך להיות בין שמונת השחקנים המובילים בעולם.
ב-1985 הגעתי לגמר והפסדתי ללנדל.
ב-1986, למי הפסדתי? ללנדל.
נחשו נגד מי שיחקתי בגמר שוב?
שובר שוויון, מערכה חמישית, היתרון עובר מצד לצד.
הוא לא רצה להפסיד, אני לא רציתי להפסיד.
זו הייתה נקודה מכרעת לטובתי.
נערך בינינו חילוף החבטות הארוך אי פעם במצב של נקודה מכרעת.
אם אנצח, אנצח במשחק כולו.
פגעתי בחלק העליון של הרשת...
הכדור קפץ.
שנינו לא ראינו איפה הוא נחת.
נאלצנו להקשיב לשופט.
כשהוא אמר, "משחקון, מערכה, משחק", מישהו עם דגל גרמניה ניגש
ועטף אותי בו.
ומשם רק הלכתי והתחזקתי.
ניצחתי באליפות ארה"ב הפתוחה, ניצחתי את איוון.
בוריס בקר אליפות ארה"ב הפתוחה 1989 -
ביליתי פחות ופחות זמן באירופה.
התחלתי לבלות יותר באמריקה ובאוסטרליה.
פשוט התרחקתי מ... אולי מלהיות בוריס בקר.
חיבבתי מאוד את בוב ואת מה שהוא תרם
ואת האופן שבו התאמנו.
חזרתי ליהנות מטניס
כי זה היה הדבר היחיד שעשיתי בימים.
לא מספיק לי לשחק טניס שלוש שעות ביום
ואז ללכת לישון.
זה היה נורא בשבילי.
זו הסיבה שעליי לעשות דברים אחרים כדי לגרות את המוח,
כדי לזכות בהשראה.
מר בוש, אתה מכיר את בוריס כבר עשור, אולי יותר.
קצת יותר, כן.
במבט לאחור, מה הן לדעתך התכונות החזקות ביותר והחלשות ביותר שלו?
כתבתי על זה בספר שלי.
במהלך הטורניר, זה לא בקר נגד אדברג או בקר נגד לנדל.
לעתים קרובות זה בקר נגד בקר.
ואם הוא מסוגל להתמודד עם בקר,
היריב הפנימי, הוא ינצח במשחק.
אדברג 6 6 5 2 בקר 3 4 7 1 -
זה יותר מדי.
סטפן אדברג -
סטפן אדברג היה היריב הקשוח ביותר שלי.
אחד המגישים והרצים לרשת הטובים בהיסטוריה.
השוויתי אותו לברישניקוב.
הוא ריחף על המגרש כמו ברישניקוב על הבמה.
הוא היה קליל והוא ריחף, הוא לא איבד שיווי משקל אף פעם,
הוא תמיד היה ממוקם נכון.
כשאני משחק נגד אדברג, אני יודע בדיוק מה מצבי.
אם אני מנצח אותו, שש-ארבע, שש-ארבע, אני יודע שאני בכושר טוב
וכשהוא קורע אותי, אני יודע שאני צריך להתאמן הרבה יותר.
גמר וימבלדון 1988 סטפן אדברג נגד בוריס בקר -
שנת 1988, אדברג.
במגרש המרכזי בווימבלדון, המגרש שאני רואה בו בית.
אדברג ביצע קאמבק יפהפה.
בקר גבר עליו, הוא החזיק מעמד.
כשהם שיחקו זה נגד זה, כשוודי, בעד מי היית?
היית בעד...
אני חייב להיות בעד סטפן, כמובן.
נקודה מכרעת.
הם שיחקו שלוש פעמים בווימבלדון.
יריבות כזו היא דבר נפלא לטניס.
משחקון, מערכה, משחק, אדברג.
אדברג 6-4, 6-7, 4-6, 2-6 -
בקר רצה לזכות שוב
בגביע המפורסם ביותר בעולם הטניס.
עלינו ללמוד להשלים עם תבוסה ועם טעויות.
ללמוד שגם הפסדים הם חלק מהמשחק, והם החלק הקשה.
מיכאל שטיך -
כי במשחק הבא אתה צריך לעלות למגרש
- כאילו אתה עומד לנצח. - כן.
גמר וימבלדון 1989 סטפן אדברג נגד בוריס בקר -
בראש שלי היריב שלי הוא תמיד אדברג.
סטפן אדברג לא מבין מה פגע בו.
אז נקודה מכרעת לטובת בוריס בקר.
משחקון, מערכה, משחק. בקר.
בקר 0-6, 6-7, 4-6 -
משחק נפלא לגמרי של בוריס בקר...
שזרק את המחבט שלו לקהל.
לא ראיתי מישהו עושה זאת אי פעם.
אפשר לראות את החשמל, הא? מרגישים את האנרגיה, כן.
כן.
ומזה מפחדים שחקנים צעירים.
הם לא יכולים להתמודד עם זה.
הם לא יכולים להסתתר.
עוברים עליות ומורדות
ומאבדים קצת מוטיבציה וקצת רעב.
ופשוט רוצים לעשות דברים אחרים מלבד לשחק טניס תמיד,
אז החזרה שלו בשנה שעברה...
נובאק בכושר טוב, אני חושב שהוא שפוי.
ולמה שלא יחזור? זה הדבר הטוב בעולם.
אני הייתי מסכים אילו יכולתי לעשות את זה.
משהו קרה לי.
בסדר, בוריס ומק, תודה רבה.
רוג'ר פדרר יעלה למגרש...
תקשורת ועיתונאות סקרנו אותי תמיד.
אבל הייתי צריך להתחיל מלמטה ולטפס בסולם
עד שזכיתי לעמוד מול מצלמה ולדבר על טניס.
עד שהרשו לי להשתתף בהנחיה של גמר וימבלדון.
זו הופכת לתחרות חבטות כף יד.
מי חובט חזק יותר?
פדרר יימנע מחבטות גב יד
ופשוט יחנוק את חבטות כף היד.
ברוכים הבאים לדיילי סרב.
אדם פיקוק לצד בוריס בקר וקים קלייסטרס.
נראה שמה שהם ראו מצא חן בעיניהם.
הפסד הוא חלק מניצחון. הוא חלק ממשחק הטניס ו...
יש דבר אחד שאני מבין בו, טניס.
ההצלחה של בוריס כפרשן לא נבעה רק ממומחיות בטניס.
הוא יודע לספר סיפור. זו אחת הסיבות שהוא עניין אותי.
הוא רואה שחקנים כאילו הם דמויות בסרטים.
הפרשנות שלו מצחיקה, מקסימה ומפתה.
לפעמים אני תוהה אם היא כיפית מדי בשביל להיות אמיתית.
יש שתיים, דילגת על שתיים... ואז יש עוד אחת.
גמר, גמר, גמר, גמר.
סטפן ניצח את בוריס. בוריס ניצח את סטפן.
ואז הם שיחקו פעם שלישית, זה היה משחק של חמש מערכות.
משחק אדיר.
פיטר.
- ארבעים שניות. - כן.
בשנות ה-90 עדיין הייתי מכור לכדורי שינה.
לפני גמר וימבלדון
לקחתי את כדור השינה האחרון שלי בשעה 05:00.
טעות.
האימון היה ב-11:00. המשחק היה ב-14:00.
התעוררתי משנת יום ב-11:30.
אכלתי משהו בזריזות ורצתי למועדון.
"אפשר לחבוט קצת?"
אז חבטתי קצת ב-12:30 עד 13:00.
המשחק התחיל.
הייתי איטי מאוד, לא משנה מה עשיתי, הכדור חלף על פניי.
לא היה לי מושג מה אני עושה.
הפסדתי במערכה הראשונה, במערכה השנייה.
נראה שהזעתי מספיק, נראה שהתעוררתי.
קאמבק גדול.
הובלתי ארבע-אחת במערכה החמישית.
נלחצתי.
משחקון, אדברג.
שפת גוף היא האופן שבו אתה הולך על המגרש.
אם הכתפיים שלך זקופות,
אם אתה נשען קדימה קצת, כל הדברים שאתה עושה.
אולי אתה לא שם לב אליהם בעצמך, אבל היריב שלך רואה את זה. הוא חש בזה.
והרגע הקצר הזה גוזל מספיק ממך, מהביטחון העצמי שלך,
מהאמונה שלך כדי שהיריב יזכה ביתרון.
גם אם אתה לא מסוגל לתאר או לכתוב את מה שקרה,
חלקיק מחשבה קצר מאוד
שיכול לשנות משחק לכאן או לכאן.
משחקון, מערכה, משחק, אדברג.
אדברג 2-6, 2-6, 6-3, 6-3, 4-6 -
הוא ניצח שש-ארבע.
אמרתי, "חתיכת אידיוט. יכולת לנצח אותו קודם.
אתה חייב להפסיק עם כדורי השינה. זה לא יוביל אותך לשום מקום".
אז אני אסיר תודה שהפסדתי במשחק הזה.
אני זוכר שזמן קצר לאחר מכן לקחתי את החבילה האחרונה שלי וזרקתי אותה מהחלון.
ואמרתי, "לא עוד", זה...
זה מוזר.
בוריס אמר שזרק את כדורי השינה שלו אחרי שהפסיד לאדברג ב-1990,
אבל בספר שלו
הוא כתב שאשתו זרקה את החפיסות האחרונות שנתיים מאוחר יותר.
האם זה סתם זיכרון לא נכון?
לא התנסיתי בסמים מעולם.
אז חשבתי שהם השטן.
לא הבנתי למה הוא לוקח את הכדורים בכלל.
רק ידעתי שהוא לא רוצה לקחת אותם ושהוא אמר שהם לא עושים לא טוב,
אז הורדתי אותם באסלה.
כן. אני לא יודעת, הוא מספר את הסיפור אחרת?
תשמע, יש תופעה, כשאנשים הם חלק מחיי...
והיא בהחלט הייתה חלק גדול מהם,
וחברים אחרים היו חלק גדול מהם,
הם ממציאים אירועים בראש שלהם
בקשר לדברים מסוימים.
ואתה משוכנע שזה נכון.
עכשיו, מכיוון... שאני זה שהזדקק לכדורי שינה,
אפשר להגיד שאני יודע מתי לקחתי אותם ומתי לא.
כי לרוב אתה לבד כשאתה עושה את זה.
כשאנחנו לבד, כולנו מספרים לעצמנו סיפורים.
ואנחנו זוכרים דברים, לא תמיד כמו שהם באמת קרו,
אלא כמו שאנחנו רוצים.
אם בוריס אומר לי שזה מה שקרה עם כדורי השינה,
מי אני שאפקפק בו?
ובכל זאת, אני תוהה למה הגרסה שלו השתנתה.
האם יש הבדל בין האופן שבו הוא מספר סיפורים לאחרים
לבין אלה שהוא מרגיש שעליו לספר לעצמו כשחקן
כדי להגיע לפסגה?
יש אנשים שחושבים שלפעמים
אתה אוהב ליצור מצבים מסוימים במשחקים.
לדוגמה, אולי אתה מגיע בכוונה לשובר שוויון במערכה חמישית.
אתה מנסה לייצר אדרנלין בכוונה במצבים כאלה?
לפעמים לא ישירות,
אבל עמוק בפנים אני יודע שאני יכול לנצח את היריב.
זה לא משנה אם כואבות לי הרגליים.
כשאני עושה זאת, אני בוחן את החוסן הנפשי שלי. את החוזק שלי.
אז אם אני יודע שאני יכול לנצח את היריב שש-שתיים, שש-שתיים,
אז אני מתעצל קצת לפעמים, אני מודה.
ואז כשהתוצאה צמודה, אני חייב לשחק בכל הכוח.
זה טוב ורע.
אני מאבד כוח, כוח גופני. אני מנצח...
כן, אבל אני מרוויח חוסן נפשי.
מה?
מה אמרת?
תמיד התקשיתי באליפות אוסטרליה הפתוחה
כי היא נערכה תמיד באמצע ינואר.
חם מאוד באוסטרליה.
אז לוקח לי זמן רב להסתגל למזג האוויר,
אבל גם להפרשי השעות.
בוב ברט אמר, "בוריס, בוא ניסע לפני חג המולד,
קודם תשחק בטורניר באדלייד ותתרגל למזג האוויר.
חם מאוד".
כן, זה עצוב קצת
כי עליי לחזור אל כל השלג והקרח מחר.
הרבה יותר נחמד כאן, בחום, תהיו בטוחים.
בערב חג המולד היינו במסעדה. הייתי אומלל.
התגעגעתי למשפחה שלי.
"אני מאחל לך חג מולד שמח אני מאחל לך חג מולד שמח
ושנה טובה..."
חוץ!
אליפות אוסטרליה הפתוחה 1991 -
מגנוס לרסון נגד בוריס בקר -
בטורניר הקטן הראשון באוסטרליה שיחקתי נגד מגנוס לרסון
שהיה מדורג במקום אולי... 100 בעולם.
מערכות, משחקונים, נקודות בירה ווסט אנד -
הפסדתי במערכה הראשונה.
לפעמים כן, אני עושה רק מה שאני חייב באותו הרגע.
אני יודע, ביני לביני, שגם אם אפסיד במערכה הראשונה
ובמערכה השנייה והשלישית... אני אחסל אותו.
כך אני בוחן את החוסן הנפשי שלי.
לרסון 4-6, 3-6, 6-7 -
התוצאה היא 4-6, 3-6, 6-7.
הפסדתי. הפסדתי בסיבוב הראשון, אף שהייתי המועמד לזכייה.
איך אתה מסביר
את העובדה ששחקן כמוך הפסיד לשחקן כזה?
לא הייתי נוכח לגמרי.
זה בעצם העניין. עדיין היו לי בעיות...
בראש...
לא הצלחתי להישאר ממוקד במשך ארבע נקודות רצופות
על המגרש.
במקום זאת, אחרי שזכיתי בשתיים הרגשתי שניצחתי במשחק.
אתה רואה בעצמך גאון בטניס?
לפעמים כן.
לפעמים אני תוהה איך אני נחלץ
מבעיות שוב.
אם אני בפיגור שתי מערכות,
אני לא יודע מאיפה אני שואב את הכוח
לשמור על מיקוד ולהישאר קר-רוח ולזכות בנקודה בכל זאת.
זו באמת תעלומה מבחינתי.
ואז אני מגיע למסקנה שאיכשהו אני יכול
לעשות את זה טוב מאחרים.
אבל לא לעתים קרובות מספיק.
כשמצאתי את הסרטון הזה, הוא הזכיר לי משהו אחר לגמרי.
הארי הודיני נהג להכניס את עצמו למצבים מסוכנים
כדי לבדר אותנו ביכולות המילוט שלו.
בוריס בקר ראה את המסתורין ואפילו את הגאונות בכישרון שלו
כשעשה את אותו הדבר.
הוא הכניס את עצמו למצבים רעים כדי לזמן כוח בלתי מנוצח.
מכיוון שאני יודע מה קרה בעתידו תהיתי אם הוא למד באופן בלתי מודע לאורך השנים
לחפש מצבים קשים.
זו פילוסופיית חיים לא הגיונית.
אבל על מגרש הטניס, זה היה עוצר נשימה.
אליפות אוסטרליה הפתוחה 1991 איוון לנדל נגד בוריס בקר -
שני הלוחמים מתוחים קצת.
ולנדל מתיישב ראשון.
איוון לנדל יגיש במשחקון הראשון.
הרבה היה מונח על כף המאזניים. איוון היה במקום הראשון ואני בשני.
אם אנצח אותו היום, אעלה למקום הראשון בעולם.
- חוץ! - כן.
אז לנדל מכה ראשון.
- חוץ! - משחקון, לנדל.
חוץ!
אס חמישי.
ושישי.
- משחקון, לנדל. - שלושה אסים רצופים.
נקודה מכרעת.
נקודה מכרעת -
משחקון ומערכה ראשונה, לנדל.
אני מוטרד מכל המתיחות שבקר עושה.
אולי קרה לו משהו,
אבל מעניין למה הוא לא מזמין את מאמן הכושר שלו.
זה יהיה מבחן אמיתי לכוח הנפשי של בקר.
שומעים רבות את המשפט, "חוסן נפשי" או "חוזק נפשי".
איך היית מתאר את זה?
קודם כול, אתה יודע מי אתה
נובאק ג'וקוביץ' -
והאמונה שלך בעצמך חזקה מהספקות שלך.
זו הבנה של היתרונות שלך
וגם של הפגמים שבך.
וגם פגיעות מדי פעם היא חזקה.
במיוחד בספורט של גברים, איש אינו פגיע,
אם אתה בוכה, אתה חלש.
אני לא מסכים עם זה בכלל.
כולנו חווים רגשות, רגשות מודחקים שיוצאים כשאנחנו בקרב.
ויש לנו פחדים, יש לנו ספקות ומותר להרגיש כך.
במשחק ארוך כזה, ברגע שצץ בך ספק אחד,
אתה מרגיש, "אני לא יכול להרים את יד ימין כשאני מגיש", זה נגמר.
אלופים אמיתיים זוכים בתוארי גרנד סלאם רבים בזכות הכוח הנפשי שלהם,
הם לא נותנים לשגיאות או למחשבות על שגיאות להיכנס
לחלקיק שנייה.
כשהם משחקים, הם ממוקדים רק בניצחון.
אסור שיהיה ספק.
אנחנו, האחרים, נאלצנו להאמין
שנצליח למצוא נקודת תורפה אצל היריב שלנו בשלב מסוים.
אבל במקרה של בוריס, אני חושב שהוא היה ממוקד רק בעצמו.
הוא חשב שבשלב מסוים הוא יגיע לרמה
שהוא מאמין שבה הוא אמור לשחק בכל יום ובכל נקודה.
נראה היה שהוא חושב שזה רק עניין של זמן.
הוא עלול היה להיות בפיגור ולהפסיד,
אבל אז לעשות מהפך ולזכות באליפות.
חוסן נפשי
הוא ההבדל בין ניצחון להפסד.
זה יכול להיות בנקודה או שתיים או במשחק אחד.
וזה ההבדל בין אלוף לאדם שאינו אלוף.
אתה לבד על המגרש.
ואם אתה מפקפק בעצמך, אם חסר לך ביטחון עצמי,
כבר עדיף שלא תתחיל בכלל.
זה מקום בודד.
מפחיד לעמוד מול 20,000 איש ומיליוני צופים בבית.
כלומר, אתה... אתם יודעים, כגבר, יש לך ביצים גדולות.
אתה חייב... אתה חייב לצאת ולהראות לכולם
שאני מוכן לקרב היום.
מאיפה אני שואב את הכוח
לשמור על מיקוד ולהישאר קר-רוח ולזכות בנקודה בכל זאת,
זו באמת תעלומה מבחינתי.
ואז אני מגיע למסקנה שאיכשהו אני יכול
לעשות את זה טוב מאחרים.
זה בקר שלמדנו להכיר ולאהוב.
לנדל כועס מאוד עכשיו.
שקט, בבקשה.
כן. בקר מנצח במערכה.
שלוש נקודות הכרעה לזכייה באליפות
לבוריס בקר.
ואז קלטתי, "אוי, שיט".
זה עלול להיגמר עוד מעט. חשבתי גם, "ייתכן שזו החבטה האחרונה שלי כ..."
או בעצם "החבטה הראשונה שלי כמקום הראשון בעולם".
מה יקרה אם אצליח? לא יישאר דבר.
זהו זה, בקר הוא אלוף העולם.
בקר 6-1, 4-6, 4-6, 4-6 -
ופתאום יכולתי לעוף.
לא יכולתי לעמוד במקום, הייתי חייב לזוז, הייתי חייב לצאת החוצה.
לא רציתי להירגע כי הייתי רגוע כל הזמן.
רצתי החוצה והמשכתי לרוץ.
אחד המאבטחים החל לרוץ אחריי.
הוא אמר, "שמע, בוריס, העולם כולו ממתין".
זו ההליכה שבוריס בקר תכנן בחלומות שלו.
בוריס בקר מקום ראשון בעולם -
טוב, אני לא יכול להגיד הרבה כרגע.
הרגע הזה הוא לא ייאמן מבחינתי ו...
תודה לכולכם ואני מצטער. תודה.
פחדתי קצת מהרגע ההוא.
ואז בתוך הרגע,
הרגשתי שמשא עצום ירד מעל כתפיי.
זה היה קצת כמו וימבלדון 1985.
זה לא יחזור להיות כשהיה. כך הרגשתי באותו הרגע.
הכול היה חופשי.
ב-1991 עלה בוריס בקר למקום הראשון בעולם. -
שנים מעטות אחר כך -
אותם הדברים שעודדו את העלייה שלו -
הובילו לנפילה שלו. -
תרגום: אסף ראביד