ČEMPIONAS
BORISAS SMŪGIUOJA
SUKČIUS
PAVAINIKIS
BANKRUTAVĘS
MELAGIS
SUPER BORISAS
Kas toks Borisas Bekeris?
Borisas Bekeris - vaikas,
laikantis liepsną.
Ir jis bando pažiūrėti, nudegs ar ne.
Ar kažkas panašaus.
Ar Borisas Bekeris sės į kalėjimą, ar bus...
Kaip matote, ši byla sukėlė gan didelį susidomėjimą visoje Europoje.
Teisme Bekeris buvo pristatytas
kaip žmogus, nieko nepasiekęs per savo įspūdingą sportinę karjerą,
kaip žmogus, nesusitvarkęs finansų ir susigadinęs savo reputaciją.
Sunku laukti po to, kai buvo perskaitytas nuosprendis.
Mane nuteis po dviejų dienų. Labai sunku.
Aš pasiekiau... savo dugną.
Nežinau, ką galvoti.
Aš... Prisiimsiu atsakomybę, žinot?
Aš nesislėpsiu, nebėgsiu ir...
Sutiksiu su nuosprendžiu, kurį gausiu.
Šiandien trečiadienio popietė. Penktadienį žinosiu, kaip klostysis likęs gyvenimas.
- Borisai! - Borisai!
PENKTADIENIS 2022 М. BALANDŽIO 29 D.
Borisai, pažiūrėkit, prašau!
- Borisai. - Pasitikite savimi, Borisai?
Gavote žinutę nuo gerbėjų? Turbūt kyla daug minčių?
Ar turite, ką pasakyti prieš įeidamas?
Susitiksime teisme.
Bekeris išklausė nuosprendį
stipriai išraudęs, bet, kaip visada, be emocijų.
Jis žiūrėjo į priekį, man pasirodė...
Jis niekad negalės gerai užsidirbti ir dirbti...
Borisas Bekeris. Didžiulis turtas iššvaistytas dėl tragiško finansų valdymo.
Jis buvo nuteistas pustrečių metų kalėti.
Pasaulyje yra viena vieta, kurią myliu ir vadinu namais - Vimbldonas.
1985 M. VIMBLDONO FINALAS KEVINAS KARENAS PRIEŠ BORISĄ BEKERĮ
Man pasakė, kad mano varžovas
Kevinas Karenas
visada atsisėda pirmas.
Treneris man pasakė: „Išeik pirmas, būk tvirtas ir atsisėsk pirmas.“
Jis buvo akivaizdus favoritas. Pamaniau: „Hm, atrodo, jis nervinasi.“
Jaučiau, kad jei laimėsiu metant monetą, atliksiu padavimą,
nes norėjau suduoti pirmą smūgį.
Laimėjau žaisdamas kaip paduodantysis ir jį palaužiau.
Na, Borisas Bekeris išvis nesijaudina.
Bekeris laimi geimą ir pirmąjį setą.
Įvyksta persilaužimas. Kevinas perima žaidimo kontrolę.
Aš tiesiog išsimušu iš vėžių.
Bet vėl ėmiau padavinėti ir vėl jį palaužiau.
Geimą laimi Bekeris.
Emociškai jis jau šiek tiek užsigrūdino.
Lemiamas seto taškas.
Geimą laimi Bekeris.
Ketvirtame sete įveikiau jį per pirmąjį geimą. Atsisėdau
ir galvoju: „Man tereikia laimėti padavimais.“
Jaudinuosi.
Stengiuosi paduoti kamuoliuką. Jis lieka mano rankoje.
Tiesiog kaip priklijuotas. Prilipo.
Dviguba klaida. Minia suošia.
0-15.
Pirmyn, Borisai.
Žaisdamas dėl lemiamo taško susitelkiu. Galvoju... „Prašau. Dieve,
duok man dar vieną padavimą.“
„Man reikia dar vieno padavimo.“
PO 34 METŲ
Borisai Bekeri, pradėkime nuo pagrindinio klausimo. Jūs bankrutavot?
Kaip žmogus, laimėjęs tiek čempionatų,
susikūręs tokį sėkmingą gyvenimą, atsidūrė tokioje padėtyje?
Triskart Vimbldono čempionas B. Bekeris šiandien turi stoti prieš teismą Londone.
Labas rytas.
Štai dėl ko jie žaidžia.
Apsisuk.
Čia garsusis eilėraštis. Radjardo Kiplingo „Jei“.
Čia laukiame prieš išeidami į Centrinį kortą.
Pažvelgiame į viršų ir imame truputį nervintis.
„JEI TU, SUTIKĘS NEGANDĄ IR ŠLOVĘ,
GALI BODĖTIS VIENA IR KITA.“
Mes, dauguma sportininkų, manom, kad pinigus, uždirbtus
karjeros metu, gausime ir vėliau.
Taip, kaltinu save.
- Gerai. - Ačiū.
Atsipeikėjau per vėlai.
Nuoširdžiai tikiu, kad viskas nutinka ne šiaip sau.
Bet dėl kokios priežasties? Ką aš padariau? Kaip aš to nusipelniau?
Žinot, vėlgi, aš ne...
Aš nesu tas vyrukas, kuris verkia prieš kamerą,
ir aš nesiskundžiu.
Susitaikau su viskuo, kas benutiktų.
Bet tai nelengva.
Išties labai sunku sužinoti, kodėl.
Žinau, kad vieną dieną išsiaiškinsiu. Šiuo metu aš nežinau, kodėl.
Viskas! Jam pavyko.
Čempionatą laimi...
Bekeris!
Štai jis. Sveikiname, čempione.
Labai ačiū.
Kaip dabar jaučiatės?
Tai tarsi sapnas, ir,
manau, kad dabar prisiėmiau didelę atsakomybę už žaidimą,
nes laimėti Vimbldoną būnant mano amžiaus, tai...
Manau, kad tai nepaprasta.
Ar čempionatas kada nors dar buvo laimėtas ant kelių?
Nežinau.
Jei kas nors jums būtų prieš dvi savaites pasakęs,
kad tapsite Vimbldono čempionu,
ką būtumėt atsakęs?
Kad tas žmogus kvailys.
Vakarų Vokietija džiūgauja dėl Bekerio pergalės.
Prezidentas nusiuntė jam sveikinimo žinutę
vos tik pasibaigus žaidimui.
Bekerio gimtajame mieste šalia Heidelbergo
giminės, negalėję nuvykti į Vimbldoną, žiūrėjo finalą per televiziją.
Vėliau - sutiktuvės.
Siaurose Leimeno gatvėse vos tilpo susirinkę miestelėnai.
BUM BUM
Prašau pasitikti Borisą Bekerį.
- Sveikinu. - Labai ačiū.
- Bum Bum! - Tai buvo...
- Mano vardas ne toks. - Taip, o dabar
apie tai pakalbėkim. Norėjau pakalbėti vėliau, bet taip jau nutiko,
- net ant „Sports Illustrated“ viršelio. - Taip.
„Kūdikių bumo atstovas ir Bum Bum Bekeris.“
Kai gimiau, motina pavadino mane Borisu, ne Bum Bum,
ir tai...
man tai nepatinka.
Ar pastebėjote, kad merginos...
kad gal dabar sutinkate daugiau panelių, nei prieš keturis, penkis mėnesius?
Po Vimbldono atsirado daugiau merginų.
Daugiau merginų? Taip.
PIRMOJI DALIS TRIUMFAS
BEKERIS IŠKOVOJA ŠLOVĘ BERNIUKAS KARALIUS
BEKERIO AUKSO PUODAS
BORISAS SUŽIBA MAKO TERITORIJOJE
17-OS TAPO ČEMPIONU
BORISAS SUMUŠA REKORDĄ
17-METIS IŠ VAKARŲ VOKIETIJOS
TAMPA JAUNIAUSIU VYRŲ VIENETŲ ČEMPIONU
ĮVEIKĘS KEVINĄ KARENĄ
6-3, 6-7, 7-6, 6-4
Galutinis teniso mačo rezultatas gali būti labai iškalbingas.
MELBURNAS
Pralaimėtojas paprasčiausiai neprilygsta varžovui.
VILJAMS 6-1, 6-2
Pirmuosius du setus laimėtojas buvo kaip nesavas,
bet jis surado savo ritmą ir be vargo laimėjo.
LENDLIS 3-6, 2-6, 6-4, 7-5, 7-5
Už skaičių glūdi istorija, kaip ir kodėl buvo laimėti taškai.
Istorija ne tik apie smūgius ir neatmuštus kamuoliukus, bet apie pakeistas nuomones.
Kada žaisti saugiai, o kada pasiduoti.
DŽOKOVIČIUS 6-7, 6-4, 7-6, 5-7, 6-4
Pasitikėjimas savimi atslūgsta, po to vėl pakyla. Kodėl?
Dėl baimės pralaimėti? Ar dėl ypatingos magiškos mąstysenos?
Kaip didieji žaidėjai priverčia save patikėti, kad gali laimėti,
nepaisant nepalankių sąlygų?
BEKERIS 2-6, 7-6, 6-4, 7-6
Rezultatas negali atsakyti į tuos klausimus.
BORISAS GRIOVĖJAS NELEISKIT JAM PAIMTI MANO VAIKŲ
Rezultatas - tik antraštė.
TEISMAS, KURIAME BORISAS BEKERIS PRITRŪKO ŽODŽIŲ
Jis laimingas ar nusiminęs?
MELAGIS BORISAS
Jis laimi ar pralaimi?
BANKRUTAVĘS TRISKART VIMBLDONO ČEMPIONAS - UŽ GROTŲ
DIDŽIOJI CYPĖ
Ypač Bekerio atveju antraštės užgožė tikrąją istoriją.
Kalbėjausi su Bekeriu dviem skirtingais laikotarpiais.
Pirmą kartą 2019 m., kai prasidėjo jo teisinės problemos...
Taip.
...ir dar kartą 2022 m., likus trims dienoms iki sėdant už grotų.
Pastarasis pokalbis vis sukosi apie laiko klausimą.
Apie jam likusį laiką iki neaiškios ateities ir praeities šešėlį dabartyje.
Borisai, jei galėtumėte kreiptis į save...
į jaunesnį save, ką pasakytumėte?
Įdomu, kad jūs manęs to klausiate, nes
praėjusią savaitę mano vyriausias sūnus atėjo pas mane į teismą
ir po to pasakė, „Žvelgiant atgal,
tėti, ko pasimokei?“
Atsakiau: „Sūnau, spręsk savo problemas.“
Kiek vadybininkas Ijonas Tirijakas uždirba iš Boriso Bekerio?
- Per mažai. Ne. - Per mažai?
IJONAS TIRIJAKAS BEKERIO VADYBININKAS
Turėjau vadybininką, vardu Ijonas Tirijakas.
Buvau 15-as jaunių turnyre Monte Karle.
O vyriausiasis rinktinės treneris, vardu Giunteris Bošas...
GIUNTERIS BOŠAS BEKERIO TRENERIS
...buvo kilęs iš Rumunijos.
Bošas su Tirijaku buvo vaikystės draugai.
Giunteris pasakė Ijonui: „Turime jauną, trenktą vokietį. Susitik su juo.“
Taigi, aš susitikau su tuo vyruku.
Įdomus.
Truputį apkūnokas.
Ijonas Tirijakas visada turėjo didelius, baisius ūsus.
Dabar jis buvo Giljermo Vilaso treneris, man buvo neramu.
Vilasas.
Talento jis turėjo nulį.
Bet darbo įdėjo be galo daug.
Jis buvo geriausias visų laikų žaidėjas tarp kylančių ir buvusių žvaigždžių.
O Borisas Bekeris tuo metu
darė tai, ką turėjo daryti.
Mane pakvietė savaitę treniruotis su Giljermu Vilasu Hamburge.
Vilasas buvo darbščiausias teniso žaidėjas.
Tirijakas norėjo pamatyti, kiek galiu atlaikyti.
Kaip sekėsi?
Man viską maudė po kelių...
Raudono molio dulkės visur - akyse, čia, ten, čia kraujuoja.
Labai įdomus vyrukas.
Dirba kaip pamišęs, kol vos neišsisuka peties.
Borisas yra labai ryžtingai nusiteikęs jaunuolis,
manau, kad jis - daugiausiai dirbantis sportininkas, kurį man teko sutikti.
Man patiko. Labai patiko žaisti. Treniruotis.
O užvis labiausiai patiko laimėti.
- Pirmąjį turnyrą laimėjau šešerių. - Šešerių?
Šešerių metų amžiaus.
Pamenu, būdamas šešerių iškėliau mažą prizą.
Nežinau, bet esu tikras, kad jis buvo labai mažas.
Raineris Martinelis prieš Borisą Bekerį dėl pirmos vietos.
- Geimas, setas, mačas... - Taip!
Tik pagalvok. Prieš septynerius metus čia buvo Borgas.
Linkiu tau tokios pat sėkmės.
Sėkmės!
Borisai, nagi.
Kai laimi būdamas šešerių,
po to - septynerių ir aštuonerių, o tada turi trenerį,
tada žaidi tenisą vis dažniau ir dažniau.
- Kiek jums visiems metų? - Vienuolika.
Kas jūsų favoritas šiuose didžiuosiuose turnyruose?
Borgas!
- Labiausiai mėgstat Borgą? - Taip.
Vaikystėje mano didvyris buvo Bjornas Borgas.
Aš jį dievinau. Mylėjau jį. Norėjau būti panašus į jį.
Niekada nepasiduosiu.
Nesvarbu, koks rezultatas, mačas nesibaigia iki paskutinio taško.
BJORNAS BORGAS
Kai pradedi žaisti tenisą nuo penkerių, nori laimėti.
Tam ir treniruojiesi.
Tą ir mėgini daryti visą gyvenimą.
Žiūrėdamas į Bjorną Borgą, pasakiau:
„Turiu žaisti panašiai kaip jis.“
Vienintelis svarbus teniso turnyras, kurį rodė per televiziją, buvo Vimbldono.
Kai jis sužaidė garsųjį finalą 1980-aisiais,
jaunasis Borisas sėdėjo Vakarų Vokietijoje su mano tėvais
ir stebėjo žaidimą per televiziją.
Kai pasieki tam tikrą lygį...
DŽONAS MAKENROJUS
...supranti, kad žaidimas tampa labiau psichologinis. Valios mūšis.
Taip, tik du setai.
Kai pralošiau papildomą geimą ketvirtame sete,
pamaniau: „Šitą mačą tikrai pralošiu,“ nes buvau labai išsekęs.
Visiškai neįtikėtina.
Ką sau galvoja Borgas?
Maniau, kad laimėsiu.
Jis negali to norėti labiau už mane.
Lemiamas čempionato taškas.
Bet atrodė, kad jis persijungė į kitą pavarą.
Čempionas!
BORGAS 1-6, 7-5, 6-3, 6-7, 8-6
Mane sužavėjo jo pergalė.
Jaunių turnyruose žaisdavome įsivaizduodami save Bjornu Borgu.
Tais laikais korte nesielgdavau gražiai.
Supykdavau. O tada sulaužydavau raketę.
Po trijų valandų treniruočių man visada būdavo skiriama bausmė
dar valandą žaisti su Stefi Graf.
Du geriausi Vokietijos tenisininkai buvo kilę iš vietovių,
kurias skyrė 16 kilometrų.
STEFI GRAF 22 KARTUS LAIMĖJO „DIDĮJĮ KIRTĮ“
Sulaukęs 12-os buvau geriausias jaunesnių nei 14-os grupėje.
Sulaukęs 14-os pradėjau žaisti su vyrais
ir tapau Vokietijos uždarų patalpų vyrų teniso turnyro čempionu.
Tais laikais buvo tik trys vadybos bendrovės,
turinčios svorį teniso srityje.
Visų jų atstovai kreipėsi į mano tėvą.
Markas Makormakas tuoj pat pasiūlė pinigų, taip pat ir Donaldas Delas,
o mano tėvas pasijuto įžeistas, neva parduotų sūnų už pinigus,
todėl mandagiai parodė jiems duris.
Tirijakas net nekalbėjo apie pinigus.
Jis pasakė: „Turite labai talentingą sūnų. Norėčiau jį perimti,
rūpinčiausi juo tarsi savo sūnumi.“
Pasikalbėjau su jo tėvais.
Labai paprasti, normalūs žmonės.
Malonūs žmonės. Jie viską suprato. Pateikiau pasiūlymą.
Jie lieka namuose, o jei jis patenka kur nors į finalą...
Kartais pakviesdavau juos į finalą. Nemėgstu, kai tėvai kišasi.
Mano mama vis dar, iki šiol,
sako, kad tai buvo didžiausia klaida jos gyvenime,
kai leido man mesti mokyklą.
Bet, antra vertus, tėvas nusprendė: „Suteikim jaunajam Borisui šansą.“
Tada ir tapau profesionalu, sulaukęs 16-os metų.
Aš žaidžiau galingai.
Visada stipriai smūgiuodavau ir fiziškai verždavausi į priekį.
Visada žaisdavau agresyviai.
Strategija nebuvo itin sudėtinga.
Instinktyviai žinojau, kad svarbu jėga.
Svarbu jėga įveikti varžovą.
Ilgainiui gali pavargti, aš nepavargsiu.
1984 m. rudenį tapau gal šimtuoju pasaulyje.
Visą laiką pralaimėdavau pirmąjį raundą,
rugsėjį ir spalį.
Šešis, septynis kartus pralaimėjau pirmąjį raundą,
o jei esi tenisininkas, tai gan ilgas laiko tarpas.
Tau trūksta pasitikėjimo savimi, tikėjimo savimi.
Ir aš tada palūžau. O Tirijakas buvo šalia.
Jis pradėjo verkti, žinot.
„Aš negaliu. Dariau taip, darau viską, bet...“
Sakau: „Borisai, tau viskas gerai.“
Pagalvok. Viskas su tavimi gerai.
Pasakiau: „Ijonai, aš nieko prieš keliauti į pasaulio kraštą,
bet kartais turiu laimėti.“
Man pergalės visada buvo gelbėjimosi ratas.
O jis atsakė: „Borisai, garantuoju,
kad jei dar tris mėnesius tęsi taip pat,
laimėsi svarbias pergales.“
1985-ųjų pradžioje
laimėjau mačus prieš geriausius pasaulio žaidėjus.
Geriausiųjų sąraše pakilau į 30-ą vietą.
Nuvykau į „Italian Open“.
Patekau į pusfinalį ir tapau 20-u pasaulyje.
Jei esate iš teniso pasaulio, pasakytumėte:
„Iš šito jauno vokiečio tikrai kažkas bus.“
Žmonės kalbėjo apie Borisą Bekerį iš Vokietijos.
„Turėtum pamatyti, kaip tas vaikis žaidžia tenisą.“
Vasarį ar kovą, regis, 1985 m., sužaidėme parodomąjį mačą.
Jis verkšleno ir dejavo dėl smūgių į užribį.
- Ne! - Paskutinis įspėjimas.
Aš nesunkiai laimėjau tą mačą,
nuėjau į persirengimo kambarį ir sakau:
„Borisai, ką nors laimėk,
po to galėsi pradėti skųstis,
bet kol nelaimėjai, tiesiog su tuo užbaikim.“
Gyvenime nebūčiau pagalvojęs,
kad po keturių mėnesių jis laimės „Queen's“ ir Vimbldono turnyrus.
„Queen's“ buvo kokybiškas tikros žolės kortas prieš Vimbldoną.
Finale žaidžiau prieš Johaną Kriką.
JOHANO KRIKO BALSAS
Aš finale, žaidžiu prieš mokinuką iš Vokietijos.
Galvoju: „Kaip lengva bus laimėti titulą.“
Jis ėmė pasitikėti savimi. Jo padavimai tapo agresyvūs.
- Taip! - Geimas, setas ir mačas.
BEKERIS 6-2, 6-3
Kai finale jis mane įveikė, nežinau, kas iš žurnalistų paklausė:
„Pone Krikai, ką manote apie šį vokietį mokinuką?“
Atsakiau: „Jei jis taip padavinės, laimės Vimbldono turnyrą.“
Čia matote Bekerio tėvus, besikraustančius iš proto.
Sveikinu!
Sveikinu. Sveikas.
Prisijungei prie garsių vardų, laimėjusių šį prizą.
Kalbu apie tokius žmones kaip Leiveris, Houdas, Sedžmenas ir, žinoma, Makenrojus,
- o pastaruoju metu - Konorsas. - Taip.
Tiesa, tai tik naujas vardas.
Tarp Konorso ir Makenrojaus. Ir tai neįtikėtina.
- Septyniolikmetis. - Taip. Tiesa.
- Labai anksti, tiesa? - Taip, tiesa.
Jaučiau, lyg ristųsi cunamis. Jaučiau didelę bangą. Plaukiau ant jos.
Ir aš tik... Žaidžiu normaliai ir laimiu.
TURNYRO TRENIRUOČIŲ KORTAS
Tą savaitę tarp „Queen's“ ir Vimbldono turnyrų
tave perkelia į geresnį treniruočių kortą, kad visi galėtų žiūrėti,
jaučiau, kad žmonės ima į mane spoksoti, ir man tai patiko.
Įleiskite mane į savo geriausią kortą, parodysiu, kaip sugebu žaisti.
Negalvojau apie pergales.
Aš išties mėgavausi akimirka.
Buvau kaip mažas berniukas žaislų parduotuvėje.
Manau, kad jis visai kitaip ėmė žaisti ant žolės dangos.
Niekas iš tikrųjų nežino, kaip žaisti ant žolės.
MATSAS VILANDERIS
Tie, kurie prisistato kortų su žolės danga specialistais, turi gyventi
7-ajame dešimtmetyje ir būti kilę iš Australijos. Jie buvo specialistai.
O daugiau pasaulyje nėra kortų su žolės danga.
Bet, žinoma, yra dar tas griuvimas.
Tai buvo didžiausia beprotybė.
Ant žolės? Gerai, gal.
Bet jis krisdavo ir ant molio.
Norėdamas atmušti kai kuriuos kamuoliukus, turėdavau kristi.
Manau, kad toks manevras didžiausią įspūdį padarydavo varžovui,
nes parodydavo, kam esu pasiryžęs, kad laimėčiau.
Netgi patirti šiek tiek skausmo.
Laikas.
1985 m. Vimbldone
ketvirtas mačas su Timu Mejotu, jis laimėjęs du setus, aš vieną.
Stipriai išsisukau kulkšnį.
Man galas.
- O varge. - 30-15.
Timas vis dar buvo prie galinės linijos.
Jei jis būtų stovėjęs prie tinklo, būtų paspaudęs man ranką ir mačas būtų baigtas.
Vimbldono nebūtų buvę.
Nedaug trūko, kad jis būtų pašalintas iš aikštės.
Ir aš pasakiau: „Bošai, riktelėk jam.“
Akies krašteliu matau, kaip Bošas su Tirijaku man mojuoja.
Staiga atsipeikėju ir girdžiu Tirijaką:
„Prašyk pertraukėlės!“
Gal galiu paimti trijų minučių pertrauką?
Ne, tik išsisukau.
Jis paėmė pertraukėlę,
dėl traumos - trijų minučių pertrauką.
Treneris turėjo ateiti iš persirengimo kambario į 14-ą kortą.
Pasisekė, kad jis žaidė ne Centriniame korte.
Kol atvyko gydytojas, užtruko apie 20 minučių.
Džonai, užtruko tikrai ilgiau nei tris minutes,
kol atvyko treneris, bet gerai, kad jis čia.
Mano kulkšnis buvo pajuodusi ir pamėlusi,
bet ne taip sužalota, kad negalėčiau tęsti mačo.
Po penkiolikos minučių viskas pasikeičia. Jis palūžo emociškai.
Taip, vos paspaudė man ranką.
Jis įpykęs išlėkė iš aikštelės, ir aš jo nekaltinu.
BEKERIS 6-3, 4-6, 6-7, 7-6, 6-2
Po to turėjau viską pertvarkyti,
nes vietoj 30 žurnalistų susirinko 130.
Pažįstate poną Ešą, Artūrą Ešą.
Gerai.
Borisai, ar stebitės, kad būdamas 17-os patekot į ketvirtfinalį?
Taip, žinoma.
O kaip jūsų kulkšnis?
Taip, mano kulkšnis - neblogai, bet ir negerai.
Visi kalba apie spaudimą tokiam jaunam žmogui.
Nebuvote tarp favoritų, nors čia nemažai tokių žaidėjų.
Taip.
Ar atlaikysite įtampą?
Taip, manau, kad taip. Aš bandau ją atlaikyti.
Trumpai pakalbėkime apie Bekerį.
Ar jis tik blykstelėjo, ar užsibus ilgesnį laiką?
Ir jei jis laimėtų, taptų jauniausiuoju čempionu
ne tik čia, bet visuose keturiuose pagrindiniuose čempionatuose.
Nemanau, kad jis tik blykstelėjo. Manau, jis - tikras talentas.
Ar labai sunku tokio amžiaus jaunuoliui, jam 17-a,
neatitrūkti nuo realybės?
Tenisininkas niekaip negali neatitrūkti nuo realybės.
Viskas! Jis tą padarė.
Čempionatą laimi...
Bekeris!
Po Vimbldono Tirijakas nuvežė mane į Monaką, ten tuo metu gyvenau.
Jis sako: „Ne. Negrįši į savo butą.
Apgyvendinsime tave sename paplūdimio viešbutyje,
tada pasakysiu tau, kas čia įvyko.“
Sakau: „Ką nori pasakyti?“ „Pasakysiu, ką tu ką tik padarei.
Paaiškinsiu, kas dabar tavo gyvenime yra gerai, o kas - ne.“
Ką reiškia tapti
pirmuoju vokiečiu, jauniausiuoju, nors nebuvai favoritas.
Kokie bus lūkesčiai teniso pasaulyje, lūkesčiai Vokietijoje,
pasaulio žiniasklaidos lūkesčiai.
Kaip rudus batus derini prie rudo,
ne prie juodo diržo ar marškinių, ar kaklaraiščių,
kaip viskas tampa įvaizdžiu,
kaip tampi sporto superžvaigžde.
Jis sako: „Taip, tenisas - puiku, bet kai išeini iš korto,
tampi visų geidžiamu žmogumi.“
Aš nieko nepadariau.
Jis turėjo tai savyje.
Tas vyras turėjo charizmą. Jis turėjo viską.
Ir jis tapo didžiule megažvaigžde.
Borisai.
Ką pasakytumėt, jei jis čia ateitų?
Norėčiau sužaisti su tavimi mačą.
Didžiuojamės Borisu Bekeriu. Jis išgarsino Leimeną.
Leimenas išgarsėjo!
Mes devintame danguje iš laimės.
Man patinka Borisas Bekeris.
Jis geras žaidėjas, man patinka jo nusiteikimas, jis jaunas.
- Jis vokietis. - Taip.
Traukitės, Maiklai Džeksonai su Madona. Yra naujas dievukas.
Niekas geriau nemokėjo pasinaudoti šlovės privalumais
už Ijoną Tirijaką.
Gimęs Transilvanijoje jis metė beviltišką darbą rutulinių guolių fabrike
ir tapo profesionaliu tenisininku ir ledo ritulio žaidėju.
Rumunijoje žlugus komunizmui,
Tirijakas pigiai įsigijo valstybines bendroves
ir tapo milijardieriumi.
Pagarsėjo savo 500 vintažinių automobilių kolekcija.
TIRIJAKO KOLEKCIJA
Tapęs vadybininku jis pasitelkė savo verslumą
ir sukrovė milijonus Borisui Bekeriui iš reklamos sutarčių.
Tai „Coca-Cola“!
Gal jie nežino, kad mano teniso reikmenis gamina „Puma“.
Ijonas Tirijakas mokėjo parduoti įvaizdį.
Jis pasirašinėjo sutartis. Jis valdė banko sąskaitas.
Jis profesionaliai, gerąja prasme, valdė mano gyvenimą,
nes kito būdo nebuvo.
Išmokiau jį, kad neturėtų kreditinės kortelės.
Nesinešiotų pinigų kišenėje.
Nes jį supantys žmonės iš jo pelnysis.
Tada jis buvo dar labai jaunas.
Septyniolika - dar visiškai jaunuolis.
Nepamenu, kad žaisdamas tenisą būčiau naudojęsis bankomatu.
Nepamenu, kad tais laikais, kai žaidžiau tenisą, būčiau žinojęs,
kiek tiksliai pinigų turiu sąskaitoje.
Gana? Per akis.
Kelintą tau skrydis?
Mes, sportininkai, nesimokėme universitete.
Nestudijavome teisės. Nestudijavome verslo.
Mūsų verslas buvo sportas.
Kai baigiame savo sportinę karjerą, įžengę į ketvirtąją dešimtį,
nežinome, kas, po velnių, vyksta.
- Pone Bekeri. - Pone Bekeri.
Pone Bekeri?
Pone Bekeri, vieną žodį angliškai...
2022 M. TREJI METAI PO IŠĖJIMO Į PENSIJĄ
Buvusiam Vimbldono teniso čempionui Borisui Bekeriui
gresia pusketvirtų metų kalėjimo už mokesčių vengimą.
Jis kaltinamas nesumokėjęs milijonų svarų mokesčių
dešimtajame XX a. dešimtmetyje.
MAN GRESIA KALĖJIMAS, TEIGIA BEKERIS
Boriso Bekerio istoriją suprasti padeda
sugrįžimas į skirtingus etapus laike.
Gerokai prieš tai, kai buvo nuteistas Londone,
jis turėjo problemų su įstatymu Vokietijoje.
Dėl tariamai mano uždirbtų pinigų,
vokiečiai ėmė truputį... Kaip tas žodis? Pavydėti.
„Šitas jaunuolis gali daryti, ką nori ir uždirba krūvą pinigų,
esu tikras, kad už to slepiasi kažkas nešvaraus, ar ne?“
Tokiems paprastiems žmogeliams kaip aš
labai liūdna, kai dideli šulai, kaip Borisas Bekeris, išsisuka dėl bet ko.
Jis dalyvauja pramogų versle ir sporto versle,
todėl turėtų būti nubaustas.
Buvo pradėtas baudžiamasis persekiojimas dėl mokesčių vengimo.
Kai tavo priešininkas - valdžia, valdžios žmonės labai galingi.
Valdžia sutelkė dėmesį į ankstyvąją Boriso karjerą,
kai jo vadybininkas Ijonas Tirijakas patarė Bekeriui gyventi Monake,
garsiame mokesčių rojuje, kuriame Borisas galėjo nuslėpti pajamas
nuo vokiečių vyriausybės.
Kai prokurorai ėmė tirti jo finansus,
Bekeris jau buvo išsiskyręs su Tirijaku, grįžęs namo ir vedęs jauną vokietę.
Jie atostogavo Majamyje, kai pas jį atvyko mokesčių policija.
Anksti ryte man paskambino teisininkas ir pasakė, kad policija
ir mokesčių inspekcija nori įsilaužti į jūsų namus.
Ir, svarbiausia, jie nori įsilaužti į jūsų seifą.
Buvo 3.00 ar 4.00 val. ryto,
tad pirmą kartą kodą pasakiau neteisingai.
Nesitiki, kad valdžia įsilauš į tavo namus Miunchene.
Po to, žinot, viskas tapo neaišku.
BARBARA BEKER
Man atrodo - kaip taip gali būti?
Žmonės tiesiog įeina ir taip padaro, suprantat?
Elgiasi su juo kaip su nusikaltėliu, suprantat?
Jam tai buvo labai skausminga, juolab, kad mūsų ten nebuvo.
Nieko negalėjome padaryti.
Ir tai buvo labai netikėta.
Mums tai atrodė kaip įsilaužimas, įsibrovimas.
Pasakiau: „Ten papuošalai ir yra daug dokumentų,
bet yra ir mano nuogos nėščios žmonos nuotraukų, taip,
tiesiog žinokit apie nuotraukas.“
Jie paėmė viską, nuotraukų taip ir negrąžino.
Aš pamenu, kad jis daug kalbėjo telefonu,
ir negalėjo nieko suprasti.
Buvo visiškai sutrikęs ir, taip, netikėtai užkluptas.
Ir nusiminęs.
Jie teigė, kad Miunchene turėjau tik teoriškus namus,
o formaliai gyvenau Monake.
Per dvejus metus
Bekeris praleido 72 dienas Monake
ir 139 dienas viršutinio aukšto bute Miunchene.
Mano sesuo Sabina turėjo butą,
ten buvo svečių kambarys,
ir kai atvykdavau į Miuncheną susitikti su savo draugais,
gyvendavau ne viešbutyje, o svečių kambaryje pas sesę.
Toks buvo mano nusikaltimas.
...kad jis turėjo būstą Vokietijoje
ir dėl šios priežasties,
būtent tam, kad neteisėtai sumažintų mokesčius,
jis nuslėpė šį faktą mokesčių deklaracijose.
Kaip ir sakiau, ginamasis pripažino savo tyčinę veiklą.
Mus teisė, prokuroras prašė teisėjo
skirti trejų metų ir devynių mėnesių įkalinimą.
Tu niršti,
nori atsistoti ir bent jau pasikalbėti su tuo vyruku,
ar jam neatsisuko varžtai ir panašiai,
bet užteko užsičiaupti.
Gavau dvejus metus lygtinai,
sumokėjau 250 000 markių baudą,
ir byla buvo baigta.
Borisas Bekeris išplatino pranešimą,
kuriame teigia:
„Tai buvo mano svarbiausia pergalė, ir aš esu laisvas.“
Įsivaizduokite vokiškas antraštes.
NUOLANKUMO PAMOKA
BEKERIS IŠLEISTAS LYGTINAI
Vos tik mano gyvenime pūsteli vėjas, jis virsta tornadu.
Dabartinis skaitomiausio Vokietijos dienraščio vyr. redaktorius
man labai puikiai paaiškino.
Buvo trys temos, kurios visada padėdavo parduoti laikraštį.
Viena - Adolfas Hitleris,
kita - Vokietijos suvienijimas,
ir dar viena - Borisas Bekeris.
ŽINAU, KAD PRIVALAU ATGAILAUTI
Ir su tokiais nesusipratimais susidurdavau nuo 35 metų.
Pasakiau jam: „Jei tampi čempionu korte,
juo turi būti ir už korto ribų.
Nenorėk, kad iškarščiau kailį.
Nes padarysiu tą visų akivaizdoje.
Nesvarbu, kiek uždirbsi pinigų,
nes daugumą pinigų uždirbsiu
aš tau, taip ir bus.“
Didelė megažvaigždė korte uždirba
10 %, 15 %, 20 %,
o likusius pinigus uždirba už korto ribų.
TAI VISIŠKAI NAUJAS ŽAIDIMAS
Tirijakas suorganizavo visiškai naują rinkodaros kampaniją
apie savo naują sporto superžvaigždę,
pasirašiau stambias reklamos sutartis
su didžiausiomis pasaulio bendrovėmis ir korporacijomis,
dalis šio plano buvo susijusi su Boriso Bekerio laimėjimais.
Jei jis nustotų skinti pergales, visa ta istorija netektų prasmės, ar ne?
Kaip aš sakau: „Tai komplektas.“
Žmogus arba gali, arba ne.
Jei norėjai padaryti iš Boriso geriausią žaidėją,
pirmiausiai turėjai paversti jį rimtu tenisininku.
Negalėjau prasimušti iš sumauto ketvirtfinalio,
ko gero, penkis turnyrus iš eilės.
Žaidžiau viename ketvirtfinalyje, kitame, dar viename...
Ketvirtfinalis - neblogai, bet nepakankamai gerai.
O tada ištiko didelė krizė prieš Vimbldoną.
Prislėgė įtampa.
„Ar Borisas gali apginti titulą, ar jis tik kartą blykstelėjo?“
Geimą, setą ir mačą laimi Bekeris.
Laimiu ketvirtfinalį, laimėjęs visus setus. Laimiu pusfinalį.
Ėmiau galvoti: „Gerai.
Pradedu jausti jėgą.“
Ir visi tada pradėjo sakyti: „Tai...
Jis ir vėl atsigavo.“
Finale žaidžiu prieš Ivaną Lendlį.
Lendlį, Nr. 1 pasaulyje.
IVANAS LENDLIS
Taip. Nieko sau.
Jis pasižymėjo visų laikų geriausiu smūgiu iš dešinės
ir toliausiai skriejančiu padavimu.
Jis žaidė beveik be jausmų, tarsi kompiuteris.
Jis žiūrovų nesužavėjo.
Jis nebuvo „šoumenas“.
Vadinu jį geriausiu profesionaliu tenisininku.
Geimą laimi Lendlis.
Prieš Vimbldoną
rimtai pasikalbėjau su Tirijaku ir Bošu.
Padariau viską, ko iš manęs norėjote...
todėl klausiu: „Ar galiu sužaisti mačą taip, kaip pats noriu?“
Tapau čempionu dėl savo jėgos.
15-0.
Geimą laimi Bekeris.
Nemanau, kad esu matęs žaidėją,
nusiteikusį ryžtingiau už Bekerį.
Prašau tylos.
- Taip! - Geimą, setą ir mačą laimi Bekeris.
BEKERIS 6-4, 6-3, 7-5
Man buvo visiškai neįtikėtina, kad tvyrant tokiam spaudimui
jis sugeba vėl laimėti.
Laimėti Vimbldoną dukart prieš 19-ą gimtadienį - tai beprotybė.
Turbūt svarbiausia mano pergalė turnyre buvo iškovota apgynus Vimbldono titulą.
Galima sakyti, kad tada tapau vyru.
Pakankamai subrendau, kad suprasčiau, jog galiu pasitikėti savo instinktais.
Galiu pasitikėti savo jėga.
Po to pasikalbėjau su tėvu.
Pasakiau: „Tėti, nemėgink suorganizuoti dar vieno važiavimo mašina per Leimeną.“
Bet jis tą padarė.
Po to labai dėl to susipykome. Pareiškiau, kad nevažiuosiu.
Tada jis pasakė: „Sūnau,
tada negaliu grįžti į savo miestelį. Jei nepasirodysi, užtrauksi man gėdą.“
Aš atsakiau: „Tėti, paskutinį kartą kartoju, tai mano gyvenimas.
Tai mano pergalė. Mano sprendimas.
Darau tai, nes aš tave myliu ir gerbiu,
bet tai paskutinis kartas, kai priimi sprendimą už mane.“
Kai toks jaunas esi įmetamas į didelį vandenyną tarp ryklių,
labai sunku išmokti plaukti.
Bet kai išmoksti,
nenugalimumo jausmas reiškia, kad skini pergales.
Rudenį padariau kai ką, ko niekas nebuvo padaręs nei anksčiau, nei po to.
Laimėjau tris „Master Series“ turnyrus kas savaitę trijuose skirtinguose žemynuose.
Bet neklauskite manęs, kaip miegojau.
Nes aš nemiegojau.
Vieną po kito laimėjau kone visus turnyrus.
Buvau geriausios formos. Tiesiog niekas negalėjo manęs paveikti.
Ar daugeliui vokiečių nepilnametis profesionalus tenisininkas
įkūnija tai, kas tikrovėje galbūt prarasta?
Kovotojo dvasią, norą gerai pasirodyti, neribotą pasitikėjimą savimi?
PROF. FRICAS STEMAS PSICHOLOGAS
Tam tikra prasme, taip. Esame iškamuoti žmonės
ir jaučiamės laimingi, ir ne be pagrindo,
kai kam nors pavyksta pelnyti tarptautinę sėkmę.
Jis buvo pirmasis vokietis
po karo...
Jis buvo jaunasis Zigfridas.
„DIE NIBELUNGEN: SIEGFRIED“ (1924 M.) REŽISIERIUS FRICAS LANGAS
Tas jaunuolis gebėjo susitvarkyti su savimi.
O tapęs vyru turėjo megažvaigždei būtiną charizmą.
Ir žmonės jį mielai priėmė.
Borisas Bekeris išpildė vieną brangiausių savo svajonių.
Susitiko su Popiežiumi Vatikane.
Dukart Vimbldono čempionas
Jonui Pauliui II net atvežė teniso raketę.
Popiežius žaidžia tenisą. Jis puikus sportininkas.
Jis taip pat plaukioja.
Pats Jonas Paulius II jau prieš kelis mėnesius pakvietė
Borisą Bekerį atvažiuoti ir jį aplankyti.
Atsiminkite, kad jis laimėjo tris turnyrus trijuose žemynuose,
ant trijų skirtingų dangų - vienas!
Ačiū, kad atvykote pas mus, Borisai Bekeri.
Ką manote apie kelis žaidėjus?
Ar Makenrojus sugrįš?
Jis dalyvavo tuose trijuose turnyruose, kurie ką tik baigėsi.
Žinoma, jo laukia ilgas kelias,
bet manau, kad jis turi galimybę grįžti.
Ar žaidėte su Makenrojumi po jo sugrįžimo?
Taip, žaidžiau su Džonu Makenrojumi Stratono kalno kurorte Vermonte.
Užribis!
Makenrojus stipriai smūgiuoja į tinklą.
Kas negerai?
DŽONAS MAKENROJUS
Metų pradžioje išėjau pailsėti.
Į Stratono kalno kurortą nuvykau labai suirzęs,
nes jaučiau, kad privalau kažką įrodyti.
Ir jis paprasčiausiai grįžo pailsėjęs,
tad dabar pamokys šį jauną vokietį.
Buvau pasirengęs
išsilieti tam tikra prasme... Nors ir anksčiau dėl to nekilo bėdų,
bet labiau nei įprastai.
Užribis!
Džonas laimi padavimą, 1-0.
Makas grįžta.
Tais laikais kortuose dar neturėjom mikrofonų,
todėl negirdėdavai, ką sako žaidėjai.
Ketinau jį įbauginti
ir, suprantat, tarsi...
Šiek tiek jį iškoneveikti, kaip tenisininkas tenisininką.
Per pirmą pasikeitimą Klifas
Makenrojus pasikalbėjo su Bekeriu apie pagarbą.
Tiksliai nežinome, apie ką jie kalbėjo. Ne viską girdėjome.
Jis sako: „Borisai, suvarysiu tave, šikniau.“
Įsivaizduokite, jei kas nors taip pasielgtų dabar.
Jį iškart nubaustų.
Buvau sukrėstas. Įbaugintas. Ką man daryti?
Per tas pustrečios valandos išmokau naujų angliškų žodžių.
Tokių, kokių nebuvau girdėjęs ir kuriuos retai kada vartoju.
Jis sakė, kad išplūdote jį per pirmą pasikeitimą pusėmis.
Išplūdau, bet akivaizdu, kad nesuveikė.
Galiausiai jis laimėjo pirmą setą, 6-3.
Partija virto kova.
Taip, manau, mes šiek tiek pasiilgom Džono Makenrojaus.
Niekada nebuvau matęs žmogaus, kuris taip jaustų kamuoliuką,
tad jis smūgiuodavo iš įvairių kampų į sunkiai pasiekiamas vietas,
tokių dalykų per treniruotę neišmoksi, ir jų negali išmokyti.
Jo technika buvo labai nepatogi,
todėl su juo žaisti buvo labai nepatogu, nes niekas taip nežaisdavo.
Jis atidavė visas jėgas, ir aš atsakiau tuo pačiu.
Aš kovos nevengiu.
Man patiko, kaip jis žaidė.
Nardė po visą kortą ir tiesiog... Į jį buvo smagu žiūrėti.
Jis buvo... Energingas kaip vaikas, bet kūnas - suaugusio vyro.
O tada aš galvoju:
„Šio vyruko padavimai stipriausi teniso istorijoje.“
Laimėjau antrą setą,
trečią setą užbaigėme pratęsimu, jis turi keturis taškus.
PRATĘSIMAS - 3-IAS SETAS
8-7, pirmauja Makenrojus.
Ką dar prisimenate iš to mačo?
Prisimenu, kad nuo manęs nusuko lemiamą mačo tašką.
- Užribis! - O, ne!
Pelniau kelis lemiamus mačo taškus, bet kai ruošiausi
smūgiuoti pirmą kamuoliuką - „Užribis“!
Ką?
Turbūt tąkart suveikė mano karma.
Teisėjų sprendimai retai kada man pakenkdavo, bet tąkart pakenkė.
Ir tada aš išsimušiau iš vėžių.
Sunki padėtis.
Iš kur žinot?
Pirmauja jaunas, kylantis genijus, vardu Borisas Bekeris.
BEKERIS 3-6, 7-5, 7-6
Manau, Džonas galvojo:
„Tas šunsnukis kitoje pusėje yra toks pats užsispyręs kaip aš.
Jis nesupranta žodžio „ne“.
Ir jis nuo tos akimirkos ėmė mane gerbti.
Sprechen Sie English?
Žaidimas keitėsi. Teniso partija virto galios žaidimu.
Iš esmės jis tam tikra prasme vijo mane iš korto.
1987 M. „DAVISO TAURĖ“ JAV PRIEŠ VOKIETIJĄ
Per penkias valandas sužaidėme tik tris setus.
Atrodė, kad Borisas puikiai jaučiasi.
Ši diena baigėsi.
BEKERIS 4-6, 15-13, 8-10, 6-2, 6-2
Mano rekordas žaidžiant su juo ne geresnis nei su kitais aukščiausio lygio žaidėjais.
Gaila, kad nesužaidžiau su juo, kai buvau geriausios formos.
Esu tikras, kad jis kažkiek partijų vis tiek būtų laimėjęs,
bet norėtųsi manyti, kad man būtų sekęsi geriau.
Turėjau puikų ir unikalų sugebėjimą išmušti žaidėją iš vėžių...
1989 М., PARYŽIUS, ATVIRASIS PUSFINALIS
...tada žaidėjai nerte nerdavosi iš kailio.
O aš galvoju: „Gal tu užsičiaupk ir leisk jiems susinaikinti?“
Nieko negalėjau padaryti.
Kartą nusprendžiau, kai žaidžiau prieš Borisą Paryžiuje,
nes jis visada apsimesdavo, kad kosti
ir apsimesdavo, kad nevaidina.
Jis darydavo taip...
Bet jis tą darydavo, kai trūkdavo „breikpointo“.
Tu sau galvoji: „Liaukis, Borisai. Taip žemai nenusirisk.“
Jam atrodė, kad jūs dažnai kosėjot dėl vaizdo, o ne dėl to...
Taip.
Man įkyrėjo, todėl nusprendžiau, kad kai sukosės jis, sukosėsiu ir aš.
Kai jis mėgdžiojo mano kosulį, aš turbūt kosėjau dar daugiau.
Iš tiesų sužaidėm mačą, ar ne?
Prašyčiau tylos, ačiū.
Kartais jis kosti, kad sukeltų įtampą.
Užribis!
0-15.
Po kokių dešimties kartų žmonės ėmė reaguoti. Suprantat?
Jie nesupranta, ką tai reiškia, ar ne?
O man smagu, nes parodau jam, kad jis išsidirbinėja.
Štai tas „Kosulys“.
Galiausiai Borisas sako: „Džonai, liaukis.
Pasigailėk manęs.
Aš peršalęs.“
O aš sakau: „Tavo peršalimas nepraeina penkerius metus.“
Negaliu patikėti, kad dar nepasveikai.
Tik ketveri metai.
Peršasi mintis, kad jis tai daro tyčia.
Minia nusiteikė prieš mane, lyg būčiau Hunas Atila.
Aš nesuprantu: „Kodėl jie pyksta ant manęs? Tai jis daro nesąmones.“
Po visko, kas nutiko, vis dar manote, kad tai - teisinga?
Tenisas žaidžiamas didelėje scenoje, žiūrovai be galo svarbūs.
Jie mums suteikia energijos arba ją atima,
žaidi žiūrovams arba prieš žiūrovus.
Jis iškelia kumštį.
Iškelia ranką pergalės gestui, Borisas Bekeris!
Jis iškelia pirštą!
Jis laimėjo, jis buvo geresnis...
MAČĄ LAIMI BEKERIS
Galiausiai sakau: „Borisai, žmogau, aš tiesiog...
Atsiprašau dėl visko.“
BEKERIS 7-6, 3-6, 6-3
Laimė, jis reagavo ramiai:
„Tiesiog pasikarščiavai, žinai, mes draugai.“
„Ačiū, žmogau.“
Beje, manau, kad tą mačą laimėjau.
O istorija tokia.
Taigi, Lendlis - numeris vienas.
Bekeris - numeris du.
Ar kitais metais Bekeris bus „numeris vienas“?
Sunku.
„AUSTRALIAN OPEN“ KETVIRTAS RAUNDAS MASURAS PRIEŠ BEKERĮ
Geimą laimi Bekeris.
Borisas Bekeris susitvarko be vargo.
Giunteris Bošas su sportiniu kostiumu.
Nederamas elgesys. Pokalbis su treneriu, pone Bekeri. Įspėjimas.
Labai įdomu.
Visų pirma, net nesimato, kur mano treneris.
Žinau, kur jūsų treneris, pone Bekeri.
Bet žinau, kad norite išmesti mane iš turnyro.
- Ne. - Aš neiškrisiu.
Borisas Bekeris įsivėlė į smulkų ginčą.
Užribis! Pataiko į liniją.
Pataisa. Kamuoliukas ne užribyje.
- Paklausykite... - 4-2, pirmauja Masuras.
Kamuoliukas tikrai nebuvo užribyje.
Borisui pykčio priepuolis.
Dabar jis galutinai sulaužė raketę.
- Užsičiaupk! - Prašyčiau tylos.
Prašyčiau tylos. Ačiū.
MASURAS 4-6, 7-6, 6-4, 6-7, 6-2
Praėjus 2 dienoms po to, kai buvo išgrūstas iš „Australian Open“,
19-metis Bekeris liko be Giunterio Bošo patarimų.
Bekeris pasakė Bošui, kad nebenori jo patarimų.
Kaip laikosi Giunteris Bošas
praėjus dešimčiai dienų po išsiskyrimo su Borisu Bekeriu?
Ne ką geriau nei prieš dešimt dienų.
Nuoširdžiai prisipažįstu, kad dar visko nesuvokiau,
manau, kad prireiks šiek tiek laiko, kol su tuo susitaikysiu.
Bekeris nesileido į kalbas,
kai su savo mergina Beni
šįryt išvyko iš Melburno į Brisbaną.
Kažkaip išgyvensiu.
Neturėjau trenerio, nes nenorėjau turėti trenerio.
Niekas man neaiškins, kaip treniruotis ir ką daryti.
Ir tais laikais galbūt man kažko reikėjo.
Tais metais Vimbldone tapau pačiu stipriausiu.
Turėjau tapti kitu Borgu, laimėti penkis kartus iš eilės ir panašiai.
VIMBLDONAS, ANTRAS RAUNDAS PITERIS DUHANAS PRIEŠ BORISĄ BEKERĮ
Ne!
Buvo užribis. Nagi!
DUHANAS 7-6, 4-6, 6-2, 6-4
Pralaimėjau, ir visi žiūrėjo... pasaulis sustojo.
„Kas nutiko? O Dieve.“
Kaip manot, kas nutiko?
Iš esmės, pralaimėjau teniso partiją, suprantat?
Nepralaimėjau karo, niekas nemirė. Pralaimėjau teniso partiją.
Galbūt aš viskuo abejojau.
Vadinamuoju spaudimu ir atsakomybėmis.
Šiek tiek dairiausi aplink, ieškojau.
Maniau, kad gyvenime turi būti kažkas daugiau, ne vien tenisas.
Įstrigau. Pasakiau: „Aš negaliu ištrūkti.“
Visada smagu skaityti bulvarinę spaudą.
Štai: „Išsunktas! Damos lygu pražūčiai.“
Borisas Bekeris rado pasiteisinimą,
kodėl jau kurį laiką nelaimi teniso mačų.
Jis sako, kad dėl to, jog per daug užsidulkino.
Jei atvirai... Nagi. „Kodėl nelaimi?“
„Per daug gaunu to, ar ne?“
IŠSUNKTAS! NEGAUNANTIS MEILĖS BORISAS SUTRIUŠKINTAS
TOLIAU SEKINK SAVE TAI BENT BORISO PRADŽIA
IŠSUNKTAS!
SEKSO PERTEKLIUS ĮVEIKIA DIDĮJĮ BORISĄ
KĄ REIŠKIA „IŠSUNKTAS“? KLAUSIA BORISAS
„TOKIO ŽODŽIO MANO ŽODYNE NĖRA“
„ŽIŪROVŲ MINIOS MAČUOSE GEIDŽIA MANĘS“
VARŽOVAI SUSIKERTA DĖL STEFOS
BORISAS SUGRIAUNA PLEIBOJAUS ĮVAIZDĮ „NORIU MEILĖS, NE SEKSO“
KODĖL TENISO ASAS PRALOŠIA MEILĖJE MANO BĖDOS SU MOTERIMIS
„US OPEN“, KETVIRTAS RAUNDAS BREDAS GILBERTAS PRIEŠ BORISĄ BEKERĮ
Taip, geimą laimi Gilbertas. Gilbertas.
Žinote, kai su kuo nors žaidi,
visada bandai suprasti, ką gali padaryti.
BREDAS GILBERTAS
O aš žaisdamas visada galvojau apie varžovus.
Žaidžiau su Borisu.
Tuo metu jis jau buvo didžiulė superžvaigždė.
Turiu žaisti agresyviai, turiu būti atkaklus ir ryžtingas.
Gal, jei atmuščiau daugybę smūgių, pavyktų jį suerzinti.
Žinote, buvo tokia proga.
Geimą ir ketvirtą setą laimi Gilbertas, 7-5.
Kai laimėdavau jam paduodant, Borisas imdavo rėkti ant savęs...
ir dar daug dalykų.
Man patiko matyti, kaip jis nervinosi.
Dar labiau nusiminė žmogus Vokietijos televizijos komentatoriaus kabinoje.
Regis, Borisas šiandien turės daug bėdų...
Giunteris Bošas,
iki metų pradžios buvęs Boriso Bekerio treneriu.
GIUNTERIS BOŠAS
VOKIŠKA PROGRAMA
Jis pats kaltas.
Taip, jis prakeikė lėktuvą...
Virš mūsų galvų ką tik praūžė lėktuvas.
Bekeris buvo priverstas paimti pertraukėlę.
Ji užtruko per ilgai.
Dabar jis turi atlikti padavimą.
Jis turi atlikti padavimą, antraip išsimuš iš ritmo.
Pertrauka gerokai per ilga.
Neįtikėtina.
Visi išgyvena etapą,
kai jaučia spaudimą dėl tinkamų ar netinkamų priežasčių.
Buvau įstrigęs tarp kūjo ir priekalo,
todėl ir jaučiau spaudimą.
GILBERTAS 2-6, 6-7, 7-6, 7-5, 6-1
Buvau paprasčiausiai pavargęs.
BORISAS BEKERIS
Visą savaitę žaidžiau labai sunkius mačus, buvo tikra kančia.
Ir... Po kiek laiko pajunti pasekmes.
1987-aisiais nebegalėjau ištverti įtampos,
kai turi gerai pasirodyti ir laimėti, nebegalėdavau užmigti.
Dėl skrydžių buvo sutrikęs paros ritmas, aš tik... Negalėjau nustoti galvoti.
Išgyvenau dvejus ilgus metus. Truputį pavargau.
Pasikalbėjau su komandos gydytoju vokiečiu,
jis pasakė: „Čia nestiprūs migdomieji,
gali ramiai gerti, jie...
Pabusi po šešių valandų visiškai pailsėjęs.“
Tie vaistai sukelia priklausomybę. Ir yra labai stiprūs.
Ir nepabundi po penkių, šešių valandų pailsėjęs.
Jautiesi lyg apdujęs.
Su jais miegodavau taip, kad galiausiai be jų neužmigdavau.
Po turnyro vaistų negerdavau.
Bet jei pripranti prie stiprių migdomųjų,
vis tiek negali be jų užmigti.
Naktimis nesumerkdavau akių.
Su kuo nors kalbėdavau, eidavau į miestą, išgerdavau.
Gyvenau ne kaip profesionalus sportininkas.
Apsimetinėjau, kad žaidžiu, ir apsimetinėjau, kad viskas gerai.
Tada nežinojau, kaip viską pakeisti.
Reikia pasakyti, kad aplinkybės Hamburgo „Rothenbaum“ korte nebuvo įprastos.
Sausakimšoje arenoje
daug žmonių nerado vietos atsisėsti, nors turėjo galiojančius bilietus.
Augantis nepasitenkinimas buvo juntamas ir centriniame korte,
kur Borisas Bekeris buvo įveiktas visais įmanomais būdais.
Jei bandai kaltinti kortą ar žiūrovus...
tiesiog reikia pripažinti, kad jis žaidė prastai.
O jis to pripažinti nenori.
Nežaidžiau turnyre Vokietijoje po Vimbldono turnyro 1985-aisiais.
Nežinojau, kad turiu tiek gerbėjų!
Aš tik norėjau, kad su manim elgtųsi kaip su visais kitais žaidėjais.
Vokietijoje man tai neįmanoma,
nes kitiems turbūt esu ypatingas.
Atsiradus Borisui ir Stefi Graf,
tenisas tapo labai svarbus Vokietijoje tuo metu.
Tada jo populiarumas žaibiškai išaugo.
Dėmesys buvo tiesiog neįtikėtinas.
Vokietijoje jis buvo tarsi Maiklas Džordanas.
Galit sakyti, kad aš buvau didelė žvaigždė Valstijose,
bet aš niekad nejutau, kad tai veiktų mane visapusiškai.
Jis turėjo tą išgyventi.
Gyvensite dvi savaites, ar ne?
Ne, ilgiau. Apie mėnesį.
- Apie mėnesį? Gerai. - Taip.
Galiu paprašyti autografo?
Taip, žinoma.
Velui. Vė.
- Vė? - Ve-lui.
Iš pradžių Vokietijoje visi labai didžiavosi Borisu.
Jis buvo tikras didvyris,
bet jis susidūrė... manau, tai panašiausia į pavydą.
Panašiai kaip aš Švedijoje.
Nieko tokio.
- Viskas... - Dar ne.
...kontroliuojama.
Jei netapsite tenisininku,
galėtumėte tapti modeliu.
Kodėl nežaidžiate teniso?
Geras klausimas.
Kai kurios merginos rašo neįtikėtinus laiškus...
- Bjornui? - Taip.
Aš juos atplėšiu, nes jis tam neturi laiko.
MYLIU BJORNĄ BORGĄ
Neturiu tiek laiko.
Ji neleidžia man atplėšti laiškų. Štai kur bėda.
Kas rašoma tuose laiškuose?
„Noriu susitikti.“ Ir jos parašo telefono numerius,
nuolat siunčia nuotraukas ir smulkmenas.
Būna ir kitų dalykų, bet negaliu jų minėti.
Tikrai?
- Gerai. - Taip.
Tave pakelia į tą lygį, kurį pasieki būdamas sportininku.
Gal, kai pasieki tą lygį,
jie nori tave šiek tiek nuleisti.
Būtent taip ir nutiko Borisui Vokietijoje.
Jis - legenda savo tėvynėje. Visada toks buvo ir bus.
MATSAS VILANDERIS
Boriso negali palyginti su niekuo.
Nes Borisas - pirmas vokiečių tenisininkas, pasiekęs tokių aukštumų.
O mes turėjome Bjorną Borgą.
O Bjornas Borgas jau buvo praskynęs kelią Švedijoje.
Kurį laiką net turėjome vienodas šukuosenas.
Aš net nešiojau galvos raištį, kol brolis pasakė:
„Kam nešioji tą galvos raištį?“ Atsakiau: „Nežinau.“
Bet Borisas negalėjo niekur išeiti tiesiogine prasme.
Manau, kad Vokietijos superžvaigždei spaudimas buvo milžiniškas.
Jaučiausi lyg įpareigotas laimėti turnyrą,
rėmėjų paramą Vokietijoje ir dar vienas Dievas žino, ką.
Jaučiausi įkliuvęs į spąstus ir gal man stigo drąsos pasakyti:
„Paklausykit, baigiam. Darau pertrauką.“
Nieko nepasiekiau asmeniniame gyvenime.
Turėjau netinkamus draugus, gal netinkamą merginą.
Aplinka buvo netinkama, ji man buvo nepalanki
ir neradau ten atsakymų, kurių ieškojau,
kaip jaunas vyras, augantis Europoje.
Ką aš padariau? Pakeičiau scenarijų.
Paskyriau naują savo išsirinktą trenerį, ne Tirijaką ar Bošą.
Jis buvo australas, vardu Bobas Bretas.
Ijonas tąkart man pasakė, kad manęs nesirinktų.
BOBO BRETO BALSAS
Aš neįsižeidžiau.
Borisas buvo savarankiškas žmogus.
Ijonas pasakė: „Neimk jo. Nemanau, kad jis tau tinka.“
Kuo dažniau jis tą kartojo, tuo labiau norėjau Bobo.
Ir vėl klasikinis Borisas.
Norėjau įrodyti Tirijakui savo tiesą
dėl savo požiūrio ir dėl jo požiūrio.
Taip, jis vis dar buvo mano mokytojas, jis vis dar buvo pagrindinis žmogus,
bet jaučiau, kad turiu sukti kitu keliu,
kad pasiekčiau pažadėtąją žemę, ar ne?
1988 M. „MASTERS“ FINALAS IVANAS LENDLIS PRIEŠ BORISĄ BEKERĮ
Borisas Bekeris pelno lemiamą čempionato tašką.
PAPILDOMAS GEIMAS 5-AS SETAS LENDLIS 5 - BEKERIS 6
BORISAS BEKERIS LEMIAMAS MAČO TAŠKAS
Jei patenki į „Masters“,
atsiduri tarp aštuonių geriausių pasaulio tenisininkų.
1985-aisiais patekau į finalą. Pralaimėjau Lendliui.
Kam pralaimėjau 1986-aisiais? Lendliui.
Spėkit, su kuo vėl žaidžiu finale?
Lemiamas geimas, penktas setas, mušinėjam pirmyn atgal.
Jis nenorėjo pralaimėti, aš nenorėjau pralaimėti.
Laimiu lemiamą mačo tašką.
Dėl lemiamo mačo taško žaidėme ilgiausią geimą istorijoje.
Jei laimiu aš, laimiu mačą.
Pataikau į tinklą...
kamuoliukas atšoko.
Abu nepamatėme, į kurią pusę.
Turėjome klausyti teisėjo.
Kai jis pasakė „Geimas, setas, mačas“, priėjo kažkas su Vokietijos vėliava
ir pabėgiojo aplink aikštelę.
Tada aš įsibėgėjau.
Laimėjau „US Open“, nugalėjau Ivaną.
BORISAS BEKERIS 1989 M. „US OPEN“ ČEMPIONATAS
Vis mažiau laiko leidau Europoje.
Pradėjau leisti daugiau laiko Amerikoje ir Australijoje,
ir tiesiog pabėgau gal nuo buvimo Borisu Bekeriu.
Man labai patiko Bobas ir tai, ką jis pasiūlė,
kaip jis treniruodavo.
Man vėl pradėjo patikti tenisas,
nes kiauras dienas užsiimdavau ne vien juo.
Man negana žaisti tenisą po tris valandas per dieną
ir eiti miegoti.
Man tai būtų siaubinga.
Todėl turiu užsiimti kitais dalykais, kurie stimuliuotų man protą,
įkvėptų mane.
Pone Bošai, pažįstate Borisą dešimtmetį, gal net ilgiau.
Taip, truputį ilgiau.
Pažvelgęs į praeitį, kaip manot, kokios jo didžiausios stiprybės ir silpnybės?
Rašiau apie tai savo knygoje.
Per turnyrus žaidžia ne Bekeris prieš Edbergą ar Bekeris prieš Lendlį.
Dažnai žaidžia Bekeris prieš Bekerį.
Ir jei jam pavyksta įveikti tą Bekerį,
savo vidinį varžovą, jis laimi partiją.
EDBERGAS 6 6 5 2 BEKERIS 3 4 7 1
To jau per daug, žinot?
STEFANAS EDBERGAS
Stefanas Edbergas buvo mano stipriausias varžovas.
Vienas iš geriausių visų laikų žaidėjų, kurie paduoda ir žaidžia prie tinklo.
Lyginau jį su Baryšnikovu.
Jis skraidė korte kaip Baryšnikovas scenoje.
Jis buvo judrus, greitas, niekad neprarasdavo pusiausvyros
ir visada atsidurdavo reikiamoje vietoje.
Žaisdamas su Edbergu puikiai suprantu savo poziciją.
Jei laimiu prieš jį 6-4, 6-4, žinau, kad esu geriausios formos,
arba jei jis man įkrečia į kaulus, žinau, kad turiu daugiau treniruotis.
1988 М. VIMBLDONO FINALAS STEFANAS EDBERGAS PRIEŠ BORISĄ BEKERĮ
1988 m. Edbergas.
Vimbldono Centriniame korte, kurį laikau savo namais.
Edbergas išties puikiai atsikovojo pozicijas.
Bekeris jį triuškino, bet jis atsilaikė.
Kai jie susitiko akis į akį, jūs, kaip švedas, kurį palaikėte?
Ar palaikėte...
Turiu palaikyti Stefaną, žinoma.
Lemiamas čempionato taškas.
Jie tris kartus žaidė Vimbldone.
Konkurencija labai pravarti tenisui.
Geimą, setą ir mačą laimi Edbergas.
EDBERGAS 4-6, 7-6, 6-4, 6-2
Bekeris nori dar kartą paliesti
vieną žymiausių teniso trofėjų.
Turi išmokti susitaikyti su pralaimėjimu ir su tuo, kad klydai.
Pralaimėjimas - taip pat žaidimo dalis, sunkioji dalis.
MAIKLAS STIŠAS
Nes jau kitą mačą turi žaisti taip,
- tarsi ketintum laimėti. - Taip.
1989 M. VIMBLDONO TURNYRO FINALAS STEFANAS EDBERGAS PRIEŠ BORISĄ BEKERĮ
Mintyse mano varžovas visada yra Edbergas.
Stefanas Edbergas turbūt nesuprato, kas čia buvo.
Lemiamą tašką pelno Borisas Bekeris.
Geimas, setas, mačas. Laimi Bekeris.
BEKERIS 6-0, 7-6, 6-4
Išties nuostabus Boriso Bekerio pasirodymas,
jis ką tik nusviedė raketę į minią.
Dar nesu matęs, kad kas nors taip būtų daręs.
Šiek tiek matot tą energiją? Jaučiat tą atmosferą, taip.
Taip.
Štai kaip įbauginami jauni žaidėjai.
Jie to neištveria. Niekur nepasislėpsi.
Negali pasislėpti.
Išgyveni sėkmes ir nesėkmes,
iš dalies prarandi motyvaciją, alkį.
Ir nori užsiimti kitais dalykais, ne vien visada žaisti tenisą,
todėl tai, kad jis pernai grįžo...
Novakas puikios fizinės būklės. Manau, kad ir dvasinės.
Kodėl gi ne? Tai geriausias dalykas pasaulyje.
Būčiau sutikęs, jei būčiau galėjęs tai padaryti.
Tas pats nutiko ir man.
Gerai, Borisai, Makai, labai jums ačiū.
Į kortą išeis Rodžeris Federeris...
Mane visada domino žiniasklaida, žurnalistika.
Bet turėjau pradėti nuo pradžių ir pamažu pakilti į viršų,
į vietą priešais kamerą, kur galėjau kalbėti apie tenisą.
Man netgi leido būti vienu iš Vimbldono finalo komentatorių.
Tai tapo dešiniųjų smūgių varžybomis.
Kas smarkiau muša?
Federeris smūgiuos atgalia ranka,
ir neleis smūgiuoti dešine.
Jūs žiūrite „Daily Serve“.
Čia Adamas Pikokas su Borisu Bekeriu ir Kim Klaisters.
Turbūt jiems patiko tai, ką pamatė.
Pralaimėjimas - pergalės dalis, teniso dalis ir...
Jei ką ir išmanau, tai tenisą.
Borisas tapo puikiu komentatoriumi ne tik todėl, kad nusimanė apie tenisą.
Jis puikus pasakotojas. Tai viena iš priežasčių, dėl ko juo susidomėjau.
Jis mato žaidėjus tarsi filmo herojus.
Jo komentarai būna labai šmaikštūs, žavūs ir gundantys,
kartais pagalvoju, kad per smagu, jog būtų tiesa.
Du čia, tada du praleidi ir dar vienas.
Finalas, finalas, finalas, finalas.
Stefanas įveikė Borisą, Borisas įveikė Stefaną.
Po to jie žaidė trečią kartą, buvo penkių setų mačas.
Išties puikus mačas.
Piteri.
- Keturiasdešimt sekundžių. - Taip.
Dešimtajame dešimtmety buvau vis dar labai įjunkęs į migdomuosius.
Prieš Vimbldono finalą
išgėriau paskutinę tabletę penktą ryto.
Tai buvo klaida.
Treniruotė buvo 11.00 val., mačas - 14.00 val.
Pabudau apdujęs 11.30 val. ryto.
Kažką greitai užkandau ir išskubėjau į klubą.
„Galiu truputį pamušinėti?“
Truputį pamušinėjau 12.30 val., 13.00 val.
Pradedu mačą.
Buvau toks lėtas, ką bedaryčiau, kamuoliukas skriejo pro šalį.
Nežinau, ką darau.
Pralaimiu pirmą setą, antrą setą.
Turbūt pakankamai išprakaitavau, turbūt pabudau.
Stiprus sugrįžimas.
Penktame sete pirmauju 4-1.
Imu nervintis.
Geimą laimi Edbergas.
Kūno kalba - tai, kaip vaikštai korte.
Jei tavo pečiai tiesūs, pakelti,
jei esi truputį palinkęs į priekį, kad ir ką bedarytum.
Gal pats to nesupranti, bet varžovas tą mato. Jis tą jaučia.
Ir ta trumpa akimirka tave taip paveikia, paveikia tavo pasitikėjimą,
tavo tikėjimą, kad varžovas įgyja pranašumą.
Negali net apibūdinti ar aprašyti, kas nutinka.
Tai trumpai šmėstelėjusi mintis,
galinti pakeisti mačą į vieną ar į kitą pusę.
Geimas, setas, mačas, pirmauja Edbergas.
EDBERGAS 6-2, 6-2, 3-6, 3-6, 6-4
Galiausiai jis laimėjo 6-4.
Pasakiau: „Idiote nelaimingas. Žinai, anksčiau galėjai jį įveikti.
Turi nustoti gerti migdomuosius, taip nieko nepasieksi.“
Taigi, tai buvo mačas, kurį, laimei, pralaimėjau.
Pamenu, netrukus po to, kai užbaigiau pakelį, išmečiau jį pro langą.
Pasakiau „no más“, tai...
Keista.
Borisas sakė, kad išmetė migdomuosius po pralaimėjimo Edbergui 1990-aisiais,
bet knygoje
rašė, kad žmona nuleido paskutinius migdomuosius į klozetą po dvejų metų.
Ar tik šįkart susipainiojo?
Narkotikų aš nevartojau.
Maniau, kad tai velnio reikalas.
Net nesupratau, kodėl jis geria tas tabletes.
Tik žinojau, kad jis nenori jų gerti, sakė, kad jos jam nepadeda,
todėl nuleidau jas į klozetą.
Taip. Nežinau. Jis kitaip pasakojo?
Klausykit, yra toks fenomenas, kai tampi mano gyvenimo dalimi,
o ji tikrai buvo svarbia jo dalimi,
kaip ir keli kiti draugai,
tada pats nusprendi, kaip vyko
tam tikri dalykai.
Ir esi įsitikinęs, kad tai tiesa.
Taigi, kadangi migdomųjų reikėjo man,
daugiau mažiau žinau, kada juos gėriau, o kada - ne.
Nes paprastai tą darai vienas.
Būdami vieni pasakojame patys sau istorijas.
Atsimename kažką nebūtinai taip, kaip buvo iš tiesų,
bet taip, kaip norėtume, kad būtų.
Jei Borisas man pasakoja, kaip buvo su migdomaisiais,
kas aš toks, kad juo abejočiau?
Vis tiek kyla klausimas, kodėl jo pasakojimai keičiasi.
Ar skiriasi istorijos, kurias jis pasakoja kitiems,
nuo tų, kurias, jo manymu, jis turi pasakoti sau, kaip žaidėjui,
kad pasiektų viršūnę?
Kai kurie žmonės mano,
kad kartais esate linkęs sukurti tam tikras situacijas žaidime.
Pavyzdžiui, gal sužaidžiat iki penkto seto arba užbaigiat papildomu setu.
Ar bandot dirbtinai sukurti adrenalino bangą tokiose situacijose?
Kartais ne taip tiesiogiai,
bet giliai viduje žinau, kad galiu įveikti varžovą.
Nesvarbu, ar skauda kojas.
Šitaip aš išbandau savo psichiką. Pamatau savo jėgą.
Todėl, jei žinau, kad galiu įveikti varžovą 6-2, 6-2,
tada, turiu prisipažinti, kartais aptingstu.
Ir kai varžovas priartėja, tada turiu stipriai sužaisti.
Tai ir gerai, ir blogai.
Netenku jėgos, fizinės jėgos. Laimiu...
Taip, bet laimiu proto jėga.
Ką?
Ką sakėte?
Man visada kildavo bėdų „Australian Open“,
nes tas turnyras visada vykdavo sausio viduryje.
Australijoje labai karšta.
Todėl ilgai užtrunku, kol prisitaikau prie oro,
taip pat ir prie pasikeitusio laiko.
Bobas Bretas pasakė: „Borisai, gal nuvykim prieš Kalėdas,
sužaiskim turnyrą Adelaidėje, prisitaikykim prie oro.
Siaubingai karšta.“
Taip, truputį liūdna,
nes rytoj teks grįžti ten, kur sniegas ir ledas.
Galiu pasakyti, kad čia, kur šilta, daug smagiau.
Per Kūčias buvome restorane. Buvau labai prastos nuotaikos.
Ilgėjausi šeimos.
Džiaugsmingų šventų Kalėdų Džiaugsmingų šventų Kalėdų
Ir Metų Naujų
Užribis!
1991 M. AUSTRALIJOS „HARDCOURT“ ČEMPIONATAS
MAGNUSAS LARSONAS PRIEŠ BORISĄ BEKERĮ
Pirmąjį nedidelį turnyrą Australijoje žaidžiau su Magnusu Larsonu,
užimančiu gal šimtąją poziciją pasaulyje.
SETAI - GEIMAI - TAŠKAI „WEST END BEER“
Pirmą setą pralaimėjau.
Kartais, taip, darau tik tai, kas tą akimirką būtina.
Viduje žinau, kad net jei pralaimėsiu pirmą setą,
antrą ir trečią... Aš jį įveiksiu.
Šitaip išbandau savo psichiką.
LARSONAS 6-4, 3-6, 7-6
...6-4, 3-6, 7-6.
Pralaimėjau. Pralaimėjau pirmame raunde, nors buvau favoritas.
Kaip paaiškinsite,
kad toks kaip jūs, pralaimėjo tokiam vaikinui?
Nebuvau iki galo susikaupęs.
Štai kokia priežastis. Niekaip nesusitvarkiau...
...minčių todėl...
Negalėjau susikaupti ir pelnyti keturių taškų iš eilės
teniso korte.
Maniau, kad užteks dviejų ir kad laimėsiu partiją.
Laikote save genijumi? Teniso genijumi?
Kartais laikau.
Kartais spėlioju, kaip ir vėl išlipti
iš duobės.
Jei pralaimiu du setus,
nežinau, iš kur galiu pasisemti jėgų
išlaikyti šaltą protą, ramybę ir dar pelnyti tašką.
Man ir pačiam dažnai būna paslaptis.
Po to padarau išvadą, kad kažkokiu būdu
galiu tą padaryti truputį geriau už kitus.
Bet nepakankamai dažnai.
Kai suradau šį įrašą, man jis priminė visai ką kita.
Haris Hudinis sukeldavo sau pavojų,
kad galėtų pralinksminti mus iš jo išsivaduodamas.
Borisas Bekeris įžvelgė savo talento paslaptį, netgi genialumą,
darydamas lygiai tą patį.
Pastatydamas save į prastą padėtį, kad iššauktų nenugalimą jėgą.
Žinant jo ateitį, spėliojau, gal jis ilgainiui pasąmoningai išmoko
susikurti prastas padėtis.
Tokia gyvenimo filosofija nėra praktiška.
Bet teniso aikštelėje tokia strategija gniauždavo kvapą.
1991 M. „AUSTRALIAN OPEN“ FINALAS IVANAS LENDLIS PRIEŠ BORISĄ BEKERĮ
Du varžovai, tvyro šiokia tokia įtampa.
Lendlis atsisėda pirmas.
Ivanas Lendlis atliks padavimą pirmame geime.
Daug buvo pastatyta ant kortos. Ivanas buvo pirmas, aš - antras.
Jei šiandien jį įveikiu, aš - naujas geriausias pasaulio tenisininkas.
- Užribis! - Taip.
Lendlis pirmasis pralieja kraują.
- Užribis! - Geimas, pirmauja Lendlis.
Užribis!
Penktas „eisas“.
Jau šeštas.
- Geimas, pirmauja Lendlis. - Trys „eisai“ iš eilės.
Lemiamas seto taškas.
LEMIAMAS SETO TAŠKAS
Geimą ir pirmą setą laimi Lendlis.
Man neramu, kad Borisas daro tiek tempimo pratimų.
Gal jis ką nors padarė.
Įdomu, kodėl jis nekviečia trenerio.
Tai bus tikras išbandymas Bekerio psichikai.
Taip dažnai girdite šią frazę, „psichiškai tvirtas, psichiškai stiprus“.
Kaip apibūdintumėte, ką tai reiškia?
Visų pirma, žinai, kas esi...
NOVAKAS DŽOKOVIČIUS
...ir tavo tikėjimas savimi yra stipresnis už abejones.
Iš tiesų tai reiškia, kad supranti savo pranašumus
ir taip pat žinai savo trūkumus.
Kartais, kai būni pažeidžiamas, tai taip pat gali būti stiprybe.
Ypač vyrų sporte pažeidžiamumas neegzistuoja,
jei verki, esi silpnas.
Aš su tuo visai nesutinku.
Visi susiduriam su emocijomis, slopinamos emocijos išsiveržia kovos metu.
Visi turime baimių, abejonių, ir taip jaustis yra normalu.
Kai tik tokio ilgumo mače tave suima abejonė,
kai tau atrodo "Negaliu pakelti dešinės rankos padavimui,“ viskas baigta.
Tikri čempionai laimi daug „Didžiųjų kirčių“ dėl psichinės jėgos,
ir neleidžia sau klysti arba galvoti apie klaidas
net sekundės dalį.
Kai jie žaidžia, galvoja tik apie pergalę.
Neturi būti nė menkiausios abejonės.
Mes, likusieji, turėjom tikėti,
kad kada nors galėsime rasti varžovo silpną vietą.
Bet kalbant apie Borisą, manau, svarbiausias buvo jis pats.
Anksčiau ar vėliau jis pasieks lygį,
kuriame, jo manymu, jis turėtų žaisti kasdien.
Atrodė, kad jis tikisi, jog tai nutiks bet kurią akimirką.
Jam galėjo nesisekti, jis pralaimėdavo mačus.
Bet jis pakeisdavo mačą eigą ir galiausiai laimėdavo čempionatą.
Psichikos stiprybė
ir yra tas skirtumas tarp pergalės ir pralaimėjimo.
Tai gali būti vienas ar du taškai, vienas geimas.
Tuo ir skiriasi čempionas nuo ne čempiono.
Tame korte esi vienas.
Jei abejoji savimi, jei tau stinga pasitikėjimo,
neverta net pradėti žaisti mačą.
Ten jautiesi vienišas.
Baisu išeiti prieš 20 000 žmonių ir milijonus žiūrovų, stebinčių namie.
Kaip vyras turi didelius kiaušus.
Turi išeiti į kortą ir parodyti visiems,
kad šiandien esi nusiteikęs kovoti.
Iš kur semiuosi jėgų
išlaikyti šaltą protą, ramybę ir dar pelnyti tašką,
man ir pačiam dažnai būna paslaptis.
Po to padarau išvadą, kad kažkokiu būdu
galiu tą padaryti truputį geriau už kitus.
Štai tas Bekeris, kurį pažįstame ir mylime.
Lendlis dabar išties supyko.
Prašyčiau tylos.
Taip. Setą laimi Bekeris.
Tris lemiamus mačo ir tris lemiamus čempionato taškus
pelno Borisas Bekeris.
Tada suprantu: „Velnias.“
Viskas gali greitai baigtis. Pamaniau: „Gal tai mano paskutinis smūgis kaip...
Ar greičiau pirmasis mano, kaip geriausio tenisininko, smūgis.“
Kas nutiks, jei laimėsiu? Daugiau nieko neliks.
Viskas, Bekeris naujasis čempionas.
BEKERIS 1-6, 6-4, 6-4, 6-4
Staiga galėjau skristi!
Negalėjau nustovėti vietoje. Turėjau judėti, turėjau ištrūkti.
Nenorėjau nusiraminti, nes visą laiką taip darydavau.
Išbėgau iš korto ir bėgau nesustodamas.
Vienas iš apsaugininkų pradėjo bėgti iš paskos.
Jis pasakė: „Klausyk, Borisai. Visas pasaulis laukia.“
Štai tie žingsniai, apie kuriuos Borisas Bekeris svajodavo.
BORISAS BEKERIS NUMERIS 1 PASAULYJE
Dabar negaliu daug pasakyti.
Šią akimirką man tiesiog sunku patikėti ir...
Ačiū visiems ir atsiprašau. Ačiū.
Truputį bijojau tos akimirkos.
O tą akimirką pajutau,
tarsi nuo pečių staiga būtų nukritęs didžiulis svoris.
Kažką panašaus jaučiau 1985-aisiais Vimbldone.
Daugiau niekad nebus kaip buvę. Štai kaip jaučiausi tą akimirką.
Viskas išsilaisvino.
1991 M. BORISAS BEKERIS TAPO GERIAUSIU TENISININKU PASAULYJE.
VOS PO KELERIŲ METŲ
TIE PATYS DALYKAI, KURIE ATVEDĖ JĮ Į VIRŠŪNĘ,
NULEMS IR JO NUOSMUKĮ.
Išvertė Sandra Siaurodinė