MÄSTARE
BORIS SLÅR
BEDRÄGERI
KÄRLEKSBARN
KONKURS
LÖGNARE
Vem är Boris Becker?
Boris Becker är ett barn
som har en låga här.
Och han försöker bara se om han blir bränd eller inte.
Kommer Boris Becker att få fängelse, eller kommer det att...
Som ni ser har målet skapat stort intresse från hela Europa.
En bild utmålades i rätten
av en man utan nåt att visa upp från sin lysande idrottskarriär,
en man med kaotiska finanser vars rykte ligger i spillror.
Väntan har varit tuff från det att domen förkunnades.
Jag får mitt straff utdömt om två dagar. Väldigt tufft.
Jag har nått min botten.
Jag vet inte vad jag ska tänka.
Jag kommer att ta mitt straff. Jag ska inte gömma mig eller fly eller...
Jag accepterar det straff jag får.
Det är onsdag eftermiddag. På fredag vet jag resten av mitt liv.
- Boris! - Boris!
FREDAG 29 APRIL 2022
Boris, titta hit!
- Boris. - Känner du dig säker, Boris?
Har du nåt att säga till dina fans? Tankarna snurrar säkert.
Har du nåt att säga innan du går in?
Vi ses i rätten.
Becker tog emot sitt straff
illröd i ansiktet, men känslolöst som vanligt.
Han tittade rakt fram och jag tror...
Han kommer aldrig att kunna tjäna ordentliga pengar och arbeta.
Boris Becker. En förmögenhet bortslösad på katastrofal ekonomisk misskötsel.
Han har nu dömts till två och ett halvt år i fängelse.
Finns det en plats jag älskar och kallar hemma, så är det Wimbledon.
WIMBLEDON-FINAL 1985 KEVIN CURREN MOT BORIS BECKER
Jag fick höra att min motståndare,
Kevin Curren,
alltid tog den första stolen.
Min tränare sa: "Du går ut först, stark, och tar den första stolen."
Han var den självklara favoriten. Jag tänkte: "Han ser nervös ut."
Jag tänkte, "vinner jag slantsinglingen, så servar jag",
för jag ville få in första smällen.
Jag vann mitt servegame och bröt hans serve.
Ingen nervositet alls där från Boris Becker.
Game och första set till Becker.
Energin skiftade. Kevin började ta kontrollen.
Jag tappade linjen.
Men jag returnerade och bröt hans serve.
Game till Becker.
Känslomässigt är han lite uppriven nu.
Så, setpoäng.
Game till Becker.
I fjärde set bröt jag hans serve i första gamet. Jag satte mig
och tänkte: "Nu måste jag bara hålla mitt servegame."
Jag var nervös.
Jag försökte kasta upp bollen. Den lämnade inte min hand.
Den var som fastklistrad.
Dubbelfel. Publiken ojar sig.
Noll-15.
Heja Boris.
Så inför matchpoängen tänker jag: "Snälla, Gud,
ge mig en serve till.
Jag behöver en serve till."
34 ÅR SENARE
Boris Becker. Vi börjar med grunderna. Är du bankrutt?
Hur kunde nån som vunnit så många mästerskap
och haft ett så framgångsrikt liv, hamna i den här situationen?
Trefaldige Wimbledon-vinnaren Boris Becker står i dag inför domstol i London.
God morgon.
Det här är vad de spelar om.
Vänd dig om.
Det här är den berömda dikten "Om" av Rudyard Kipling.
Här väntar vi innan vi går ut på centercourten.
Vi tittar upp och blir lite nervösa.
"OM NEDERLAG OCH SEGER DU KAN GLÖMMA SOM TVÅ BEDRAGARE AV SAMMA ULL"
Många idrottsmän tror att pengarna vi tjänar
under våra karriärer fortsätter att rulla in efteråt.
Ja, jag klandrar mig själv. Väckarklockan ringde väldigt sent.
Jag tror att saker händer av en anledning.
Men vad är anledningen? Vad gjorde jag? Vad gjorde jag för att förtjäna det här?
Och jag... Återigen... Jag är inte...
Jag är inte en kille som gråter framför kameran,
och jag klagar inte. Jag accepterar vad som än händer.
Men det här är tufft. Det är väldigt svårt att få veta varför.
Jag vet att jag en dag får veta det. Just nu vet jag inte varför.
Han har gjort det!
Mästerskapet...
...till Becker!
Och här är han. Grattis, mästaren.
Tack så mycket.
Vad känner du just nu?
Det är som en dröm.
Nu har jag ett stort ansvar för spelet,
för en Wimbledon-vinst i min ålder, det tror jag är nåt särskilt.
Har ett mästerskap nånsin vunnits på en mans knän?
Jag vet inte.
Om nån hade sagt för två veckor sen
att du skulle lämna turneringen som Wimbledon-mästare, vad hade du svarat?
Han är en idiot.
Det har varit glädjeyra i Västtyskland över Beckers seger.
Presidenten skickade sina gratulationer så snart matchen var över.
Och i Beckers hemort, nära Heidelberg,
tittade släktingar som inte kunde komma till Wimbledon på finalen på tv.
Senare, den stora hemkomsten.
Och Leimens smala gator kunde knappt rymma sina invånare.
En välkomstapplåd för Boris Becker.
- Grattis. - Tack så mycket.
- Boom boom! - Det var...
- Det är inte mitt namn. - Ja,
låt oss prata om det, eftersom det här nu hände.
Till och med på Sports Illustrateds omslag.
"Baby Boomer och Boom Boom Becker."
När jag föddes döpte mamma mig till Boris och inte Boom Boom.
Det är det jag inte gillar.
Har du funnit att de unga damerna...
...att du träffar fler unga damer nu än du gjorde för fyra-fem månader sen?
Efter Wimbledon blev det fler tjejer än förut.
Fler tjejer?
BECKER-MANI POJKKUNGEN
BECKERS JACKPOT BORIS STJÄL SHOWEN PÅ MACS HEMMAPLAN
MÄSTARE VID 17
BORIS SLÅR REKORD
DEN 17-ÅRIGA VÄSTTYSKEN BLEV DEN YNGSTA MANLIGA SINGELMÄSTAREN
GENOM ATT BESEGRA KEVIN CURREN
Slutpoängen i en tennismatch kan säga mycket.
Förloraren blir helt enkelt utklassad.
Vinnaren var inte sig själv i de första två seten,
men fann sig och tog en enkel seger.
Historien bakom siffrorna är hur poängen vinns och varför.
Inte bara träffar och missade volleys, utan hur spelare ändrar taktik.
När de ska spela säkert och när de ska satsa.
Självförtroendet ebbar och flödar. Varför?
Rädsla för att förlora eller ett slags magiskt tänkande?
Hur lurar duktiga spelare sig själva att tro att de kan vinna,
oavsett hur dåliga oddsen är?
Poängen kan inte besvara de frågorna.
LÅT HONOM INTE TA MINA BARN, VÄDJAR BARBARA
Poängen är bara en rubrik.
DOMSTOLEN DÄR BECKER VAR MÅLLÖS
Är han hög eller låg?
LÖGNAREN BORIS
En vinnare eller en förlorare?
PANK TREFALDIG WIMBLEDON-MÄSTARE FÄNGSLAD
För Becker överskuggade rubrikerna den verkliga historien.
Jag pratade med Becker vid två olika perioder.
Först 2019, när hans juridiska problem började,
och sen igen 2022, tre dagar innan han sattes i fängelse.
Det senare samtalet kretsade kring frågan om tid.
Hans nedräkning till en oviss framtid och hur hans förflutna hemsökte hans nutid.
Boris, vad skulle du säga till ditt yngre själv om du kunde?
Det är intressant att du frågar mig det, för häromveckan kom min äldsta son
och sa: "Så här i efterhand, vad har du lärt dig, pappa?"
Jag sa: "Pojke, ta hand om din egen skit."
Vad tjänar managern Ion Tiriac på Boris Becker?
- Inte tillräckligt. Nej. - Inte tillräckligt?
BECKERS MANAGER
Min manager hette Ion Tiriac.
Jag var 15 år gammal i Monte Carlo på en juniorturnering.
Den nationella huvudtränaren hette Gunther Bosch.
BECKERS TRÄNARE
Han är ursprungligen från Rumänien.
Bosch och Tiriac var barndomsvänner.
Gunther sa till Ion: "Vi har en ung, galen tysk. Ta en titt på honom."
Så jag såg killen,
Intressant.
Lite knubbig.
Ion Tiriac hade alltid den stora läskiga mustaschen.
Han var Guillermo Vilas tränare, och jag var nervös.
Vilas.
Han hade noll talang.
Men han var en arbetshäst.
Han var tidernas bästa spelare, med tanke på vilka som kommer och går.
Och Boris Becker, vid den tidpunkten, gjorde vad han måste göra.
Jag blev inbjuden till en träningsvecka med Guillermo Vilas i Hamburg.
Vilas arbetade hårdast inom tennisen. Tiriac ville se hur mycket jag klarade.
Hur gick det?
Jag våndades efter några...
Han hade röd lera överallt, i ögonen, där, han blödde här.
Väldigt intressant kille.
Han jobbade frenetiskt tills han nästan bröt axeln.
Boris är en ung man med stor beslutsamhet
och han var nog den hårdast arbetande idrottare jag nånsin sett.
Jag älskade att spela och träna.
Främst älskade jag att vinna.
- Jag vann min första tävling som sexåring. - Sexåring?
Sex år gammal.
Jag minns hur jag sex år gammal höll upp den lilla trofén.
Jag vet inte, men den var säkert väldigt liten.
Rainer Martinell mot Boris Becker, om förstaplatsen.
- Game, set, match. - Ja!
Borg var här för sju år sen. Jag hoppas du blir lika framgångsrik.
Lycka till.
Boris, kom.
När man vinner sex år gammal,
och sen när man är sju och åtta, och sen får en tränare,
så spelar man mer och mer tennis.
- Hur gamla är ni? - Elva.
Vem är er favorit nu i alla de här stora turneringarna?
Borg!
- Gillar ni Borg mest? - Ja.
Min hjälte när jag växte upp var Björn Borg.
Jag avgudade honom. Jag ville bli som han.
Jag ger aldrig upp.
Det kvittar vad ställningen är, matchen är inte över förrän vid sista poängen.
När man börjar spela tennis som femåring, vill man vinna.
Det är vad man tränar för.
Det är vad man försöker göra hela sitt liv.
När jag såg Björn Borg tänkte jag: "Jag måste spela likadant."
Den enda viktiga tennisturneringen som tv-sändes var Wimbledon.
När han spelade den berömda finalen 1980,
satt unge Boris i Västtyskland med mina föräldrar
och tittade på en världsvid tv-sändning.
När man når vissa nivåer
inser man att spelet blir mer mentalt. En viljekamp.
Ja, två set var.
När jag förlorade tiebreaken i fjärde setet,
tänkte jag, "jag kommer definitivt förlora matchen", för jag var så utmattad.
Helt otroligt.
Och vad måste Borg tänka?
Jag trodde jag skulle vinna.
Han kan inte vilja det mer än jag nu.
Mästerskapspoäng.
Men han verkade komma in i en andra andning.
Mästaren!
Jag var så imponerad av hans vinst.
Vi brukade spela våra juniorturneringar och föreställa oss att vi var Björn Borg.
Jag uppförde mig inte väl på banan på den tiden.
Jag blev arg. Jag slog sönder racketar.
Så mitt straff var alltid, efter mina tre timmars träning,
att spela ännu en timme med Steffi Graf.
Tysklands två bästa tennisspelare nånsin växte upp drygt en mil från varandra.
22 GRAND SLAM-TITLAR
Vid tolv års ålder var jag den bästa under 14.
Vid fjorton års ålder började jag spela med seniorerna,
och jag blev tysk inomhusmästare för seniorer när jag var fjorton.
På den tiden fanns egentligen bara tre betydande managementföretag för tennis.
Alla sökte upp min far.
Mark McCormack erbjöd snabbt pengar, och Donald Dell likaså,
och min far kände att de var respektlösa som trodde han skulle sälja sin son,
så han visade dem artigt på dörren.
Tiriac nämnde inte ens pengar.
Han sa: "Du har en väldigt begåvad pojke och jag skulle vilja representera honom
och jag skulle ta hand om honom som om han vore min son."
Jag pratade med hans föräldrar.
Väldigt enkla människor. Normala människor.
Rara människor. De förstod allt. Vi kom överens.
De skulle stanna hemma, och om han spelade final nånstans,
skulle jag ibland bjuda dem till finalen. Jag gillar inte föräldrainblandning.
Min mor säger än i dag att det var hennes livs största misstag
att låta mig ta ledigt från skolan.
Men min far beslöt: "Låt oss ge unge Boris en chans."
Och jag blev proffs 16 år gammal.
Mitt spel byggde på kraft.
Det var alltid hårda slag och ett kraftfullt fysiskt driv.
Strategin var inte alltför komplicerad.
Jag visste instinktivt att det handlade om kraft.
Om att övermanna motståndaren.
"Du tröttnar till slut, men inte jag."
Hösten 1984 rankades jag som kanske 100 i världen.
Jag förlorade jämt i första omgången i september och oktober.
Jag förlorade sex, sju gånger i första omgången,
och för en tennisspelare är det en lång räcka.
Självförtroendet dalar.
Jag bröt ihop då, och Tiriac var där.
Han började gråta.
"Jag klarar det inte. Jag gör allt, men..."
Jag sa: "Boris, du är okej.
Tänk efter. Du är okej."
Jag sa: "Ion, jag har inget emot att resa till världens ände,
men jag måste vinna ibland."
För mig var det viktigaste alltid att vinna.
Och han sa: "Boris, jag kan garantera dig
att om du fortsätter så där i ytterligare tre månader,
så kommer du att vinna stora saker."
I början av -85 vann jag matcher mot de bästa spelarna i världen.
Och min rankning gick upp till 30.
Jag kom till Italian Open.
Jag tog mig till semifinalen och blev nummer 20 i världen.
I tennisens inre kretsar skulle man säga:
"Den här unge tysken är nån att räkna med."
Folk pratade om Boris Becker från Tyskland.
"Du skulle se den här grabben spela tennis."
I februari eller mars 1985, spelade vi en uppvisningsmatch.
Han gnällde och klagade på alla domarbeslut.
- Nej! - Sista varningen.
Och jag vann matchen ganska enkelt.
Jag gick in i omklädningsrummet och sa:
"Boris, du vet, vinn nåt först, så kan du börja klaga sen,
men innan du har vunnit nåt, lägg av med det här."
Föga anade jag i mina vildaste drömmar
att han fyra månader senare skulle vinna Queen's och Wimbledon.
Queen's var den främsta gräsbaneturneringen innan Wimbledon.
Jag mötte Johan Kriek i finalen.
JOHAN KRIEKS RÖST
Jag var i final och mötte en skolpojke från Tyskland.
Jag tänkte: "Det här blir en enkel titel."
Han blev självsäker och började serva bomber.
- Ja! - Game, set och match.
När han slog mig i finalen frågade nån reporter:
"Mr Kriek, vad tycker du om den här tyska skolpojken?"
Jag sa: "Servar han så där, så vinner han Wimbledon."
Och där ser ni Beckers föräldrar helt vilda av glädje.
Grattis!
Grattis. Hej.
Du har gjort några rätt kända namn sällskap på trofén.
Laver, Hoad, Sedgman, McEnroe och Connors, mer nyligen.
Det stämmer, det är ett nytt namn där
mellan Connors och McEnroe, och det är otroligt.
- Sjutton år gammal. - Ja. Det stämmer.
- Det är väl väldigt tidigt? - Ja.
Det kändes som en tsunami, som en stor våg som jag flöt på.
Och jag bara... Jag spelade normalt och vann.
TRÄNINGSBANA
Under veckan mellan Queen's och Wimbledon,
spelade man på en bättre träningsbana så att alla kunde titta på,
och jag kände att folk började stirra på mig, och det kändes bra.
Låt mig spela på er uppvisningsbana så ska jag visa er.
Jag tänkte inte på att vinna. Jag njöt bara av stunden.
Jag var som en liten pojke i en leksaksbutik.
Jag tror helt enkelt att gräsbanan passade honom.
Ingen vet riktigt hur man spelar på gräs.
Nån som säger att de är en gräsbaneexpert måste leva
på 60-talet och komma från Australien. De var gräsbaneexperter.
I övrigt finns det inga gräsbanor i världen.
Och sen dykandet.
Det var helt otroligt.
På gräs? Okej, kanske.
Men han brukade dyka på lera.
För en del bollar måste jag dyka.
Mer än nåt tror jag att det visade motståndaren
vad jag var villig att göra för att vinna poängen.
Även om det gjorde lite ont.
Tid.
År 1985 på Wimbledon,
i matchen i omgång fyra mot Tim Mayotte, ledde han med 2-1...
Jag stukade fotleden, riktigt illa.
Jag var färdig.
- Kära nån. - 30-15.
Tim var fortfarande på baslinjen.
Vore han vid nätet hade han skakat min hand, och matchen hade varit över.
Inget Wimbledon.
Han var på väg att bryta.
Och jag sa: "Bosch, skrik på honom."
I ögonvrån ser jag Bosch och Tiriac vifta.
Plötsligt vaknar jag upp och hör Tiriac:
"Begär timeout! Begär timeout!"
Kan jag få tre minuter, tack? Nej, det är bara en vridning.
Han tar sin paus, sitt skadeavbrott, som är tre minuter.
Fystränaren fick komma från omklädningsrummet till bana 14.
Det turliga var att han inte spelade på centercourten.
När läkaren väl kom hade det gått 20 minuter.
Tränaren dröjde längre än tre minuter, men det är tur att han är här.
Min fotled var svart och blå,
men den var bra nog för att fortsätta matchen.
Femton minuter senare var han ett känslomässigt vrak.
Han skakade knappt min hand.
Han stormade ut, och jag klandrar honom inte.
Efter det fick jag omstrukturera allt,
för istället för 30, var det 130 journalister.
Du känner mr Ashe, mr Arthur Ashe.
Okej.
Boris, är du förvånad över att vara i kvartsfinal, 17 år gammal?
Ja, helt klart.
Och din fotled?
Ja, det är inte så farligt, men inte heller bra.
Alla pratar om pressen för nån så ung.
Du är inte seedad, men det är ganska många oseedade spelare här.
Kan du hantera pressen?
Ja, det tror jag. Jag försöker hantera den.
Låt oss prata lite om Becker.
Är han en kortlivad succé eller kommer han att stanna ett tag?
Vinner han skulle han bli den yngsta mästaren,
inte bara här, utan i nåt av de fyra stora mästerskapen.
Jag tror inte han blir kortlivad. Han är äkta vara.
Hur svårt är det för en ung man i den åldern, han är 17 år gammal,
att behålla ett grepp om verkligheten?
En tennisspelare kan omöjligen behålla greppet om verkligheten.
Han har gjort det.
Mästerskapet...
...går till Becker!
Efter Wimbledon tog Tiriac mig till Monaco, där jag bodde då.
Han sa: "Nej, du ska inte till din lägenhet.
Vi ska checka in på det gamla strandhotellet,
så ska jag berätta för dig vad som just hände."
"Vad menar du?" "Jag ska berätta vad du just har gjort.
Jag ska lära dig rätt och fel i ditt liv nu."
Följderna av att bli den första tysken, den yngste, den oseedade.
Förväntningarna från tennisvärlden, förväntningarna från Tyskland,
förväntningarna från världsmedierna.
Om hur man matchar bruna skor med brunt bälte,
inte svart bälte, eller om skjortor och slipsar,
allt det innebar att bli en image. att bli en superstjärna inom idrott.
Han sa: "Ja, tennis är toppen, men när du lämnar banan,
är du nu en eftersökt man."
Jag gjorde inget. Mannen hade det.
Han hade karisman. Han hade allt.
Och han blev en gigantisk megastjärna.
Boris. Boris. Boris.
Vad skulle du säga om han gick förbi nu?
Jag vill spela en match mot dig.
Vi är stolta över Boris Becker. Han har gjort Leimen känt.
Leimen börjar bli berömt.
Och vi är lyckliga som kungar.
Jag gillar Boris Becker.
Han är en bra spelare, jag gillar hans attityd och han är ung.
- Han är tysk. - Japp.
Maka på er, Michael Jackson och Madonna. Vi har en ny tonårsidol.
Ingen visste bättre hur man drog nytta av berömmelse än Ion Tiriac.
Han föddes i Transsylvanien och undkom ett utsiktslöst jobb i kullagerfabriken
genom att bli en professionell tennis- och hockeyspelare.
När kommunismen föll i Rumänien,
köpte Tiriac statliga bolag billigt och blev miljardär,
känd för att äga 500 veteranbilar.
Som manager använde han sina affärskunskaper
för att se till att unge Boris Becker tjänade miljoner på sponsorsamarbeten.
Coca-cola is it!
De vet kanske inte att min tennisutrustning är gjord av Puma.
Ion Tiriac visste hur man säljer en image.
Han skrev kontrakten. Han hade bankkontona.
Han kontrollerade, på ett professionellt bra sätt, mitt liv,
för det fanns inget annat sätt.
Jag lärde honom att inte ha kreditkort.
Att inte ha pengar i fickan.
För folk i hans omgivning skulle profitera på honom.
Det var när han var väldigt ung.
Sjutton är fortfarande en ung man.
Jag minns inte att jag nånsin tog ut pengar under mina speldagar.
Jag minns inte att jag nånsin egentligen visste
hur mycket pengar som fanns på kontot.
Tillräckligt? Gott och väl.
Hur dags går flyget?
Vi idrottsmän läste inte på universitet.
Vi läste inte juridik eller affärskunskap.
Vår verksamhet var idrotten.
Så när vi väl lämnar vår idrott i trettioårsåldern,
vet vi fan ingenting.
- Herr Becker. - Herr Becker.
Mr Becker?
Mr Becker, ett ord på engelska...
2002 TRE ÅR EFTER PENSIONERING
Den forne Wimbledon-mästaren Boris Becker
riskerar över tre och ett halvt års fängelse för skattefusk.
Han anklagas för att ha underlåtit att betala miljoner pund i skatt
under 1990-talet.
JAG RISKERAR FÄNGELSE, SÄGER BECKER
För att förstå Beckers historia
är det ibland enklare att hoppa fram och tillbaka i tiden.
Långt innan han dömdes för brott i London,
kom han i klammeri med rättvisan i Tyskland.
På grund av de summor pengar jag påstods tjäna,
började tyskarna att bli lite, hur säger man? Avundsjuka.
"Den här unga killen kan göra vad han vill och tjänar mycket pengar,
och det är säkert nåt skumt som pågår."
Det är verkligen en besvikelse för små människor som jag
när stora fiskar som Boris Becker kommer undan utan straff.
Han är i underhållningsbranschen och idrottsbranschen,
så han borde bli straffad.
De inledde åtal för skattesmitning.
Om motståndaren är staten, så är de väldigt mäktiga.
Myndigheterna fokuserade på en period tidigt i Boris karriär
när hans manager Ion Tiriac hade rått Becker att bo i Monaco,
ett känt skatteparadis där Boris kunde undanhålla sin inkomst
från den tyska staten.
När åklagarna väl började undersöka hans finanser,
hade Becker lämnat Tiriac, flyttat hem och gift sig med en ung tyska.
De var på semester i Miami när skattepolisen kom och knackade på.
Min advokat ringde tidigt en morgon och sa att polisen
tillsammans med skattemyndigheterna, ville bryta sig in hemma hos mig.
Och viktigast av allt, de ville bryta sig in i mitt kassaskåp.
Klockan var tre eller fyra på morgonen när de ringde,
och jag uppgav fel kod första gången.
Man förväntar sig inte att staten ska bryta sig in i ens hus i München.
Allt blev ovisst efter det.
Jag kände, hur är det möjligt?
Att folk bara kan gå in och göra så här.
Behandla honom som en brottsling.
Det var väldigt smärtsamt för honom, särskilt eftersom vi inte var där.
Vi kunde inget göra.
Och det var helt oväntat.
Och vi kände att det var en fullständig invasion.
Jag sa: "Det finns smycken och många dokument,
och det finns nakenbilder av min gravida fru.
Var bara varsamma med bilderna."
De tog allt, och bilderna har inte återlämnats sen dess.
Jag minns att han talade mycket i telefon och inte förstod.
Han var fullständigt förvirrad och helt överrumplad.
Och ledsen.
De hävdade att jag hade en teoretisk bostad i München
medan jag officiellt bodde i Monaco.
Under en tvåårsperiod tillbringade Becker 72 dagar i Monaco,
men 139 dagar i takvåningen i München.
Min syster Sabine hade en våning,
och hon hade ett gästrum,
och när jag var i München för att träffa mina vänner,
bodde jag i min systers gästrum i stället för på hotell.
Det var mitt brott.
...att han hade en bostad i Tyskland,
och av det skälet,
för att olagligen undvika beskattning,
dolde han detta faktum i sina skattedeklarationer.
Som sagt, den åtalade erkände själv att han hade handlat avsiktligt.
Rättegången började och åklagaren yrkade inför domaren
på tre år och nio månader bakom galler.
Och jag var rasande,
jag ville resa mig och åtminstone prata med killen
och fråga om han var galen,
men jag höll tyst.
Jag fick två år villkorligt. Jag betalade 150 000 mark i böter,
och målet var avslutat.
Boris Becker släppte ett uttalande där han bland annat sa:
"Det här var min viktigaste seger och jag är fri."
Tänk er nu de tyska rubrikerna.
LÄXA I ÖDMJUKHET
BECKER FÅR VILLKORLIGT
Varje gång det blåser upp lite i mitt liv, blir det en tornado.
Den dåvarande chefredaktören för Tysklands mest lästa dagstidning
gav mig en underbar förklaring.
Det fanns tre ämnen som alltid funkade för att sälja hans tidningar.
Ett var Adolf Hitler,
ett var Tysklands enande
och ett var Boris Becker.
JAG VET ATT JAG MÅSTE GÖRA BOT
Och det har varit missförstånden jag har utstått sen 35 år tillbaka.
Jag sa till honom: "Om du blir en mästare på banan,
måste du vara en utanför banan.
Tvinga mig inte att banka skiten ur dig, för jag kommer göra det inför alla.
Det kvittar hur mycket pengar du kommer att tjäna,
för merparten av dem kommer jag att tjäna åt dig, och så blev det."
En stor megastjärna tjänar 10%, 15%, 20% på banan
och resten utanför banan.
ETT HELT NYTT SPEL
Tiriac hade en helt ny marknadsföringskampanj
kring sin nya idrottssuperstjärna, och jag hade fantastiska sponsoravtal
med de stora företagen och bolagen i världen,
och en del av den planen var unge Boris Becker som vann.
Om han inte vann längre, stämde inte historien.
Som jag säger: "Det ingår i paketet."
Mannen kan göra det eller inte.
Vill man att Boris ska bli världsetta,
måste man bygga upp honom som en stark tennisspelare.
Jag kunde inte ta mig längre än till kvartsfinal
i fem turneringar i rad.
Det var kvartsfinal efter kvartsfinal.
Kvartsfinal var bra, men inte bra nog.
Och sen hade vi en stor kris innan Wimbledon.
Pressen ökade.
"Kan Boris försvara titeln, eller var han en kortlivad succé?"
Game, set och match, Becker.
Jag vann kvartsfinalen i raka set. Jag vann semifinalen.
Jag började tänka: "Det här är bra. Jag börjar känna kraften."
Och alla sa: "Här har vi det. Han har fått tillbaka känslan."
Så i finalen spelade jag mot Ivan Lendl.
Lendl, världsettan.
Ja. Jisses.
Han hade en av tidernas bästa forehands och en av tidernas hårdaste servar.
Han spelade med väldigt lite känsla, väldigt datorlikt.
Det charmade inte publiken.
Han var ingen publikfriare.
Jag kallar honom det första proffset i tennis.
Game, Lendl.
Innan Wimbledon hade jag ett långt samtal med Tiriac och Bosch.
Jag har nu gjort allt ni ville att jag skulle göra...
...så jag ber er för en gångs skull, kan jag få spela matchen som jag vill spela den?
Jag blev en mästare tack vare min kraft.
15-noll.
Game, Becker.
Jag har nog aldrig sett en spelare mer beslutsam än Becker.
Tystnad, tack.
- Ja! - Game, set och match till Becker.
Det var otroligt för mig, att han under så stor press
vann mästerskapet igen.
Att vinna Wimbledon två gånger innan sin 19-årsdag, det är helt vansinnigt.
Min viktigaste vinst var nog när jag försvarade min Wimbledon-titel.
Man kan kanske säga att jag blivit en man.
Blivit mogen nog att förstå att jag kunde lita på mina instinkter
och på min egen styrka.
Jag pratade med min far efteråt.
Jag sa: "Pappa, organisera nu inte ännu en kortege genom Leimen."
Men det gjorde han.
Vi hade ett stort gräl om det. Jag sa: "Jag gör det inte."
Då sa han: "Pojke,
då kan jag inte åka hem. Du skämmer ut mig om du inte kommer."
Jag sa: "Pappa, för sista gången, det är mitt liv.
Det är min vinst. Det är mitt beslut. Jag gör det av kärlek och respekt,
men det är sista gången du fattar ett beslut åt mig."
När man är så ung och kastas ner i det stora havet med alla hajar,
är det väldigt svårt att lära sig simma.
Men när man väl lär sig simma,
är det känslan av oövervinnerlighet som innebär att man vinner.
Den hösten gjorde jag nåt som ingen har gjort, varken förr eller senare.
Jag vann tre mästarserier i rad på tre olika kontinenter.
Men fråga mig inte hur jag sov.
För det gjorde jag inte.
Jag vann nästan varenda turnering i en enda rad.
Jag var i zonen. Jag var ohejdbar.
För många tyskar, förkroppsligar ett underårigt tennisproffs
vad som kan ha förlorats i verkligheten?
En kämpaglöd, vilja att prestera, obegränsat självförtroende?
PROFESSOR / PSYKOLOG
På ett sätt, ja. Vi är ett omtumlat folk,
och vi gläds, med rätta,
åt nån som lyckas nå internationell framgång.
Han var den första tysken som efter kriget...
Han var den unge Siegfried.
NIBELUNGEN: SIEGFRIED (1924) REGISSERAD AV FRITZ LANG
Han var en ung man som kunde föra sig.
Och mannen hade närvaron som en megastjärna behöver.
Och folk tog emot honom med öppna armar.
Becker fick en av sina högsta önskningar uppfylld.
Han träffade påven i Vatikanen.
Den tvåfaldige Wimbledon-mästaren
tog med sig ett tennisracket till John Paul II.
Påven spelar tennis. Han är en duktig idrottsman.
Han tränar också simning.
Och det var John Paul II som redan hade bjudit in Boris Becker
för några månader sen att besöka honom.
Kom ihåg att han vunnit tre turneringar på tre kontinenter,
på tre olika underlag, ensam! Tack för att du kommit hit, Boris Becker.
Din åsikt om några spelare? Kommer McEnroe att göra comeback?
Han deltog i de tre turneringarna som just avslutades.
Självklart lär det bli en lång resa för honom,
men jag tror han har möjlighet att komma tillbaka.
Mötte du McEnroe efter hans comeback?
Ja, jag spelade mot John McEnroe i Stratton Mountain i Vermont.
Fel!
McEnroe slungar backhanden in i nätet.
Vad var felet?
Tidigt under året tog jag ledigt.
Jag var väldigt spänd när jag åkte till Stratton Mountain.
för det kändes som om jag hade nåt att bevisa.
Han kom just tillbaka efter ett uppehåll,
och han skulle lära den här unga tysken en läxa.
Så jag var redo att verkligen släppa fram... Inte för att jag hade problem med det,
men ännu mer än vanligt.
Ute!
John höll serven, 1-noll.
Mac är tillbaka.
På den tiden hade vi inte mikrofoner på banan än,
så man kunde inte lyssna på vad spelarna hade att säga.
Så jag tänkte skrämma upp honom och liksom...
Tennisens version av trash talk.
Vid första sidbytet, Cliff, läxade McEnroe upp Becker lite om respekt.
Vi vet inte riktigt vad han sa. Vi hörde inte allt.
Han sa: "Boris, jag ska spöa skiten ur dig, din djävel."
Tänk er att nån gjorde så nu.
Han skulle få böter direkt.
Jag blev chockad. Jag blev hotad. Vad skulle jag göra?
Jag lärde mig en ny uppsättning engelska på de två och en halv timmarna.
Ord jag aldrig hade hört förut och sällan använder.
Han sa att du läxade upp honom under första sidbytet.
Ja, men det funkade tydligen inte så väl.
Han vann första setet med 6-3.
Det blev en strid.
Ja, jag tror att vi har saknat John McEnroe lite.
Jag har aldrig sett en kille med mer bollkänsla.
Han kunde hitta vinklar och bollplaceringar
som man inte kan träna in eller lära sig.
Han hade en väldigt klurig teknik
som gjorde honom så klurig att spela mot, för ingen spelade så.
Han gav bara järnet, och jag svarade.
Jag undviker inte en strid.
Jag älskade hans spelsätt.
Han dök över hela banan och bara... Han var kul att titta på.
Han hade ett barns livsglädje men en vuxen mans kropp.
Och jag tänkte:
"Den här killen har den hårdaste serven i tennisens historia."
Jag vann andra setet,
och sen blev det tiebreak i tredje setet. Han hade fyra matchpoäng.
8-7 McEnroe.
Vad minns du mer från den matchen?
Jag minns att jag blev snuvad på matchpoängen.
- Ute! - Åh, nej!
Jag hade några matchpoäng, och i den första,
precis när jag skulle slå... "Ute!"
Vad?
Jag antar att min karma hann ikapp mig där.
Det hörde inte till vanligheterna.
Och sen blev jag ursinnig.
Svår situation.
Hur vet du det?
Ett ungt stjärnskott, Boris Becker, vinner.
John kände nog:
"Den här jäveln på andra sidan är lika viljestark som jag.
Han ger sig inte."
Och från den stunden respekterade han mig.
Sprechen Sie English?
Spelet förändrades. Det blev mer av ett kraftspel.
Han servade mig praktiskt sett av banan.
USA MOT TYSKLAND
Efter fem timmar hade vi bara spelat tre set.
Och Boris verkade helt oberörd.
Den här dagen är över.
Mina resultat mot honom var lika dåliga som mot nån toppspelare jag spelat mot.
Jag önskar jag hade mött honom när jag var som bäst.
Han hade säkert vunnit några i alla fall,
men jag vill tro att jag hade gjort bättre ifrån mig.
Jag hade en unik förmåga att reta upp spelare,
och då ansträngde de sig mer än nånsin.
Jag tänkte: "Varför höll du inte bara tyst och lät dem förstöra för sig själva?"
Jag kunde inte låta bli.
Jag beslöt en gång när jag mötte Boris i Paris,
för han höll alltid på med sin fejkhosta, och han låtsades att den inte var fejk.
Han...
Och sen tog han ett breakpoäng.
Man tänkte: "Kom igen, Boris, du är bättre än så."
Han kände att du hostade mycket för att störa, och inte så mycket för...
Ja.
Jag hade fått nog av det och beslöt att göra det varje gång han gjorde det.
Så när han härmade mitt hostande, hostade jag nog ännu mer.
Så vi hade en ordentlig match.
Dämpa er lite, tack.
Ibland hostar han för att sätta press.
0-15.
Efter bokstavligen tio gånger,
vet folk inte vad de ska tänka.
Och jag är road, för jag konfronterar honom för hans trams.
Där är den, "hostan".
Så till slut säger Boris: "John, kom igen. Var lite hygglig. Jag är förkyld."
Och jag sa: "Det har du varit i fem år."
Otroligt att den inte blivit bättre än.
Bara fyra år.
Det är svårt att tro att han inte gör det avsiktligt.
Publiken vände sig mot mig som om jag var hunnernas kung Attila.
Jag tänkte: "Varför vänder de sig mot mig? Det är han som håller på."
Och du tycker, efter det som hänt, att det är rätt?
Tennis spelas på en stor scen och åskådarna är väldigt viktiga.
De ger oss energin, eller tar ifrån oss energin,
man spelar för publiken eller mot publiken.
Han höjer sin näve,
han höjer sin arm i seger, Boris Becker!
Han höjer sitt finger!
Han har vunnit, han var den bättre spelaren...
Efteråt sa jag: "Du, Boris, jag bara...
Förlåt."
Tack och lov sa han: "Det var stundens hetta, vi är vänner."
Och jag tackade honom.
Jag tror förresten jag vann den matchen.
Så där har ni historien.
Så Lendl är etta,
Becker är tvåa.
Blir Becker etta nästa år?
Ooh la la, va?
Svårt. Ooh la la.
AUSTRALIAN OPEN FJÄRDE OMGÅNGEN MASUR MOT BECKER
Game, Becker.
Inga problem där för Boris Becker.
Günther Bosch i träningsoverallen.
Regelbrott. Coachning, mr Becker. Varning.
Väldigt intressant.
För det första kan man inte ens se var min tränare sitter.
Jag vet var er tränare sitter, mr Becker.
Jag vet att ni vill ha ut mig ur turneringen.
Jag kommer inte åka ut.
Boris Becker har ett litet gräl där.
Ute!
Rättelse. Bollen var inne.
- Lyssna på... - 4-2 Masur.
Bollen var definitivt inne.
Boris får ett vredesutbrott.
Han har förstört racketen fullständigt.
- Håll käften! - Tystnad, tack.
Tystnad, tack.
Bara två dagar efter att han åkte ut ur Australian Open,
står 19-årige Becker nu utan Günther Bosch vägledning.
Becker sa till Bosch att han inte längre vill ha ständig rådgivning.
Hur mår Günther Bosch
tio dagar efter uppbrottet från Boris Becker?
Inte mycket bättre än för tio dagar sen.
Jag ska ärligt erkänna att jag inte har bearbetat det här än,
och det lär nog ta lite tid innan jag kommer över allt det här.
Becker vägrade uttala sig när han och flickvännen Benny
åkte från Melbourne till Brisbane denna morgon.
På nåt vis kommer jag att överleva.
Jag hade ingen coach för att jag inte ville ha nån coach.
Ingen skulle bestämma hur jag skulle träna och vad jag skulle göra.
Och på den tiden kanske jag behövde nån.
I Wimbledon det året var jag toppseedad.
Jag skulle bli nästa Borg, vinna fem gånger och allt det där.
WIMBLEDON ANDRA OMGÅNGEN PETER DOOHAN MOT BORIS BECKER
Nej!
Den var ute. Kom igen!
Jag förlorade och världen stannade upp.
"Vad hände? Herregud."
Vad tror du hände?
Jag förlorade en tennismatch.
Jag förlorade inte ett krig, ingen dog, jag förlorade en tennismatch.
Jag ifrågasatte kanske allt.
Den så kallade pressen och ansvaret.
Jag var lite sökande.
Jag tänkte att livet måste handla om mer än tennis.
Jag var fast. Jag sa: "Jag kan inte komma ur det."
Tabloiderna är alltid kul att läsa.
Här står det: "Gängad! Damerna leder till undergång."
Becker har hittat en ursäkt för varför han inte vunnit på länge.
Han säger att det är för att han gängat för mycket.
Ärligt talat, kom igen. "Varför vinner du inte?"
"Jag får mycket av det där."
GÄNGAD! KÄRLEKSTRÖTT BORIS KRASCHAR
FORTSÄTT GÄNGA VILKEN START AV BORIS
SLUTGÄNGAD!
FÖR MYCKET SEX SLÅR UT BORIS
VAD ÄR GÄNGANDE? FRÅGAR BORIS
'DET STÅR INTE I MIN ORDBOK"
'DE STORA PUBLIKERNA LUSTAR EFTER MIG'
RIVALER OSAMS ÖVER STEPH
BORIS KROSSAR SIN PLAYBOY-IMAGE 'JAG VILL HA KÄRLEK INTE SEX'
VARFÖR TENNISÄSSET FÖRLORAR I KÄRLEK
US OPEN FJÄRDE OMGÅNGEN BRAD GILBERT MOT BORIS BECKER
Ja, game, Gilbert. Gilbert.
När man spelar mot nån
försöker man alltid komma underfund med vad man kan göra.
Mitt spelsätt utgick alltid ifrån mina motståndare
Jag spelade mot Boris.
Då var han redan en stor superstjärna.
Jag måste spela aggressivt, jag måste vara oerhört målmedveten.
Kanske om jag kunde returnera mycket, kunde jag frustrera honom.
Det fanns en möjlighet.
Game och fjärde set, Gilbert 7-5.
När jag faktiskt bröt tillbaka började Boris skrika på sig själv...
...och en massa olika saker.
Jag njöt av att se honom frustrerad.
En ännu dystrare min har setts i det tyska kommentatorsbåset.
Det verkar som om Boris får det besvärligt i dag.
Günther Bosch,
som fram till årets början var Boris Beckers tränare.
TYSK SÄNDNING
Det är hans eget fel.
Ja, han svor åt flygplanet...
Flygplanet dundrade just förbi ovanför oss.
Becker tvingades ta paus.
Det tog för lång tid.
Han måste serva där.
Han måste serva, annars tappar han rytmen.
Den här pausen är alldeles för lång.
Otroligt.
Alla går igenom en fas då de känner press av rätt eller fel skäl.
Jag var fast i en omöjlig situation, därför kände jag pressen.
Jag var helt enkelt trött.
Jag hade väldigt tuffa matcher hela veckan, det var kämpigt.
Efter ett tag påverkar det en.
År 1987 stod jag inte ut med pressen längre
att prestera och vinna, och jag kunde inte sova längre.
Jag var jetlaggad och tankarna malde.
Jag hade haft två långa år, jag var lite utmattad.
Jag talade med den tyska lagläkaren,
och han sa: "Det finns en väldigt mild sömntablett du kan ta utan problem.
Du vaknar efter sex timmar och mår hur bra som helst."
Men de var väldigt beroendeframkallande. Och väldigt starka.
Och man vaknar inte efter fem, sex timmar utvilad.
Man känner sig dimmig.
Och till slut kunde jag inte längre sova utan dem.
Efter en turnering tog jag dem inte.
Men är man beroende av starka sömnmedel kan man inte sova utan dem.
Jag var klarvaken på nätterna.
Jag pratade med nån, jag gick ut, jag tog en drink.
Jag levde inte en proffsidrottares livsstil.
Jag fortsatte låtsas spela och låtsas som om allt var bra.
Jag visste inte då hur jag kunde ändra på det.
Det bör sägas att omständigheterna på Hamburgs Rothenbaum inte var normala.
I den fullpackade arenan
kunde många inte hitta en plats trots att de hade giltiga biljetter.
Den växande rastlösheten var märkbar på centercourten,
där Boris Becker stundtals övertrumfades av alla möjliga knep.
Om man försöker skylla på banan eller publiken...
Man måste bara erkänna att han inte spelade väl.
Och han vill inte inse det.
Jag har inte spelat en turnering i Tyskland sen Wimbledon -85.
Jag visste inte att jag hade så många fans!
Jag ville bli behandlad som alla andra spelare.
I Tyskland är det inte möjligt för mig, för för andra är jag nog nåt särskilt.
Med Boris och Steffi Graf
blev tennis oerhört viktigt på den tiden i Tyskland.
Den exploderade då.
Uppmärksamheten var bara helt otrolig.
Han var som Tysklands Michael Jordan.
Man kunde säga att jag var en stor stjärna i USA,
men aldrig så att det var allomfattande.
Han fick hantera det.
Ska du stanna i fjorton dagar?
Nej, längre. Runt en månad.
- En månad? Okej. - Ja.
Får jag be om en autograf?
Ja, visst.
Till Vel. V-E-L.
- V? - V-E-L.
Tyskarna var väldigt stolta över Boris i början.
Han var en stor hjälte.
Men han gick igenom... Jag tror att det snarare var avundsjukeproblem.
Samma som jag hade i Sverige.
Inga problem.
- Allt är... - Inte än.
...under kontroll.
Om du inte lyckas som tennisspelare,
kan du bli manlig modell.
Varför spelar du inte tennis?
Det är en bra fråga.
En del flickor skriver otroliga brev...
- Till Björn? - Ja.
Och jag öppnar dem, för han har inte tid.
JAG ÄLSKAR BJORN BORG
Jag har nog tid.
Hon låter mig inte öppna breven. Det är problemet.
Vad för slags saker sa de i breven?
"Jag vill träffa dig." Och de ger sina telefonnummer,
de skickar bilder jämt och det är småsaker.
Det är andra saker också, men dem kan jag inte nämna.
Verkligen?
- Bra, bra, bra. - Ja.
De tar en till en nivå som man når som idrottsman.
Och när man når den nivån, vill de kanske ta ner en lite.
Det är precis vad som hände i Tyskland med Boris.
Han är en ikon i sitt hemland. Har alltid varit och kommer så förbli.
Man kan inte jämföra Boris med nån.
För Boris är den första tyska tennisspelaren som hade gjort nåt stort.
Och vi hade Björn Borg.
Och Björn Borg hade redan banat väg i Sverige.
Vi hade till och med samma frisyr ett tag.
Jag bar till och med pannband tills min bror sa:
"Vad har du pannband på dig för?" "Jag vet inte."
Men Boris kunde bokstavligen inte gå ut.
Jag tror att pressen är enorm för en tysk superstjärna.
Jag kände att jag hade förpliktelser med turneringar
och mot sponsorerna i Tyskland och Gud vet vad.
Så jag kände mig fångad, och jag var kanske inte man nog att säga:
"Stopp. Jag tänker ta en paus."
Jag var inte tillfredsställd i mitt privatliv.
Jag var med fel vänner, kanske med fel flickvän.
Fel miljö som inte tillfredsställde mig och gav mig svaren jag sökte
som en ung man som växte upp i Europa.
Vad gjorde jag? Jag bytte scenario.
Jag utsåg en ny tränare som jag valde, inte Tiriac eller Bosch.
Det var en australier vid namn Bob Brett.
Ion sa att jag inte var hans val.
BOB BRETTS RÖST
Det var okej för mig.
Boris var sin egen man.
Ion sa: "Anlita inte honom. Jag tror inte han är bra för dig."
Och ju mer han sa det, desto mer ville jag ha Bob.
Ännu en klassisk Boris.
Det var för att återigen poängtera för Tiriac
mitt perspektiv och hans perspektiv.
Han var fortfarande min mentor, den viktigaste,
men jag kände att jag måste ta en annan rutt
för att nå det förlovade landet.
MASTERSFINAL 1988 IVAN LENDL MOT BORIS BECKER
Mästerskapspoäng till Boris Becker.
MATCHPOÄNG
För att kvala in till Masters
måste man vara bland världens åtta toppspelare.
1985 gick jag till final. Jag förlorade mot Lendl.
1986, vem förlorade jag mot? Lendl.
Gissa vem jag möter igen i finalen?
Tiebreak femte setet, fram och tillbaka.
Ingen av oss vill förlora.
Jag har matchpoäng.
Vi har den längsta dusten nånsin i en matchpoängsituation.
Vinner jag, så vinner jag matchen.
Jag träffade nätvajern...
...och bollen studsade.
Ingen av oss såg på vilken sida.
Vi måste lyssna på domaren.
När han sa, "game, set, match," kom nån med en tysk flagga
och sprang runt lite.
Sen gick jag från styrka till styrka.
Jag vann US Open, där jag slog Ivan.
Jag vistades allt mindre i Europa.
Jag började vistas mer i USA och i Australien
och bara långt bort från att kanske vara Boris Becker.
Jag gillade verkligen Bob och vad han erbjöd och hur vi tränade.
Jag började glädjas åt tennis igen,
för det var inte det enda jag gjorde under dagen.
Det räcker inte för mig att spela tennis tre timmar per dag
och sen lägga mig. För mig vore det fruktansvärt.
Därför måste jag göra andra saker som stimulerar mina sinnen,
som inspirerar mig.
Herr Bosch, du har känt Boris i ett årtionde, kanske längre.
Lite längre, ja.
Så här i efterhand, vad tror du är hans största styrkor och svagheter?
Jag har skrivit om det i min bok.
Under turneringarna är det inte Becker mot Edberg eller Becker mot Lendl.
Ofta är det Becker mot Becker.
Och om han kan övervinna den här Becker,
den här inre motståndaren, så vinner han matchen.
Det är bara för mycket.
Stefan Edberg var min tuffaste motståndare.
En av tidernas bästa serve-och-volley-spelare.
Jag jämförde honom med Barysjnikov.
Han svävade på banan som Barysjnikov på scenen.
Han var snabbfotad och flög omkring och var aldrig ur balans
och alltid i rätt position.
Spelar jag mot Edberg vet jag exakt var jag står.
Om jag vinner mot honom 6-4, 6-4, vet jag att jag är i toppform.
Spöar han mig, så vet jag att jag måste träna mycket mer.
1988 WIMBLEDONFINAL STEFAN EDBERG MOT BORIS BECKER
1988. Edberg.
På Wimbledons centercourt, som jag betraktar som hemma.
Edberg kom verkligen tillbaka storartat.
Han dominerades av Becker, men höll ut.
När de mötte varandra, som svensk, vem hejade du på?
Hejade du på...
Jag måste heja på Stefan, självklart.
Mästerskapspoäng.
Wimbledon, de spelade tre gånger.
Rivaliteten är fantastisk för tennis.
Game, set, match, Edberg.
Becker vill än en gång lägga handen på tennisvärldens mest kända trofé.
Man måste lära sig att acceptera förlust och att man hade fel.
Att förlust också är en del av spelet, och det är det svåra.
För i nästa match måste man gå in
- som om man kommer att vinna. - Ja.
1989 WIMBLEDON-FINAL STEFAN EDBERG MOT BORIS BECKER
Min eviga motståndare är alltid Edberg.
Stefan Edberg måste vara helt ställd.
Mästerskapspoäng till Boris Becker.
Game, set, match.
Och en verkligt magnifik prestation av Boris Becker,
som just har kastat sin racket till publiken.
Det har jag aldrig sett nån göra förut.
Du ser elektriciteten. Du känner vibbarna.
Ja.
Och det är vad unga spelare känner sig hotade av.
De kan inte hantera det här. De kan inte gömma sig.
Kan inte gömma sig.
Man går igenom sina toppar och dalar och förlorar lite motivation, lite gnista,
och man vill göra andra saker än att alltid spela tennis.
Så för honom att komma tillbaka förra året...
Novak är fysiskt vältränad. Han är mentalt stabil.
Och varför skulle han inte det? Det är det bästa i världen.
Jag hade accepterat det, att kunna göra så.
Samma sak hände med mig.
Okej, Boris och Mac, tack så mycket.
Och Roger Federer kommer att spela...
Jag hade alltid fängslats av media, av journalism.
Men jag fick börja från botten och arbeta mig upp
till en position framför kameran där jag fick prata om tennis.
Och till slut lät de mig vara medvärd på en Wimbledon-final.
Det börjar bli en forehand-duell.
Vem slår hårdast?
Federer undviker backhanden och bara slungar iväg sin forehand.
Välkomna till Daily Serve.
Adam Peacock i sällskap av Boris Becker och Kim Clijsters.
De måste ha gillat vad de såg.
Förlust är en del av att vinna, det är en del av tennisen, och...
Är det nåt jag verkligen kan, så är det tennis.
Boris succé som kommentator handlade om mer än tenniskunskap.
Han är en bra historieberättare. Ett skäl till att han intresserade mig.
Han ser spelare som karaktärer i filmer.
Hans kommentarer kan vara så roliga, charmiga och förförande.
Jag undrar ibland om det är för roligt för att vara sant.
Så det är två, sen hoppar du över två, och sen är det en till.
Final, final, final, final.
Stefan slog Boris, Boris slog Stefan.
Och sen spelade de en tredje gång, en match med fem set.
En fantastisk match.
Peter.
- Fyrtio sekunder. - Ja.
På 90-talet var jag fortfarande väldigt beroende av sömnmedel.
Innan Wimbledonfinalen
tog jag min sista sömntablett klockan fem på morgonen.
Misstag.
Träningen var kl 11:00, matchen var kl 14:00.
Jag vaknade upp ur en dåsig sömn kl 11:30 på förmiddagen.
Jag åt lite snabbt och skyndade iväg till klubben.
"Får jag slå några bollar?"
Så jag slog lite vid halv ett-ett.
Jag började matchen.
Jag var så långsam. Vad jag än gjorde så passerade bollen mig.
Jag visste inte vad jag höll på med. Jag förlorade första setet, andra setet.
Jag måste ha svettats nog, jag måste ha vaknat.
Stor comeback.
Jag ledde med 4-1 i femte setet.
Jag blev nervös.
Game, Edberg.
Kroppsspråk är hur man går på banan, ni vet.
Om man går upprätt,
om man är lite framåtlutad, vad man än gör,
så inser man det kanske inte själv, men motståndaren ser det. Han känner det.
Och det korta ögonblicket stjäl precis nog av ens självförtroende
av ens tro, för att ge den andra spelaren övertaget.
Man kan inte ens beskriva det som händer,
det är bara en sån kort bråkdel av en tanke
som kan vända en match åt ena eller andra hållet.
Game, set, match Edberg.
Han vinner till slut med 6-4.
Jag sa: "Din dumma idiot. Du kunde ha besegrat honom tidigare.
Du måste sluta med sömnmedlen. De gör ingen nytta."
Så det var en match som jag tack och lov förlorade.
Jag minns att jag snart därefter kastade mitt sista paket genom fönstret.
Och jag sa, "no más," det här är...
Det här är märkligt.
Boris sa att han kastade ut sina sömn- tabletter efter förlusten mot Edberg 1990,
men i sin bok skrev han att hans fru kastade dem hela två år senare.
Mindes han helt enkelt bara fel?
Jag hade aldrig haft nån erfarenhet av droger.
Så jag tyckte det var djävulen.
Jag förstod inte ens varför han tog dem.
Jag visste bara att han inte ville ta dem och han sa att de inte gjorde honom gott,
så jag spolade bara ner dem.
Ja. Jag vet inte. Berättar han historien annorlunda?
Det finns ett fenomen, när man har varit en del av mitt liv,
och hon har definitivt varit en stor del, liksom några andra vänner,
som innebär att man skapar sig en egen version av vad som hände
med vissa saker.
Och man är övertygad om att det är sant.
Eftersom jag var den som behövde sömntabletter,
så vet jag ganska säkert när jag tog dem och när jag inte tog dem.
För oftast är man ensam när man gör det.
När vi är ensamma intalar vi oss alla saker.
Vi minns saker, inte alltid som de var, utan hur vi vill att de ska vara.
Om Boris säger som det var med sömntabletterna,
vad har jag för rätt att ifrågasätta?
Men jag måste ändå undra varför hans historier byts ut.
Är det skillnad mellan historierna han berättar för andra,
och de han känner att han måste berätta för sig själv som spelare
för att nå toppen?
Vissa tror att du ibland
gillar att skapa situationer i matcher.
Till exempel tar du det kanske till ett femte set eller en tiebreak.
Försöker du att på konstgjord väg skapa ett adrenalinrus?
Kanske inte så öppet ibland,
men djupt inom mig vet jag att jag kan slå motståndaren.
Det kvittar om mina ben gör ont.
Så jag prövar även mitt psyke. Jag ser hur stark jag är.
Så om jag vet att jag kan slå min motståndare med 6-2, 6-2,
blir jag lite lat ibland, det måste jag erkänna.
Och sen när det är jämnt, måste jag anstränga mig mer.
Det är bra och dåligt.
Jag förlorar styrka, fysisk styrka. Jag vinner...
Ja, men jag vinner mental styrka.
Vad sa du?
Australian Open var alltid ett problem, för det spelades i mitten av januari.
Australien är väldigt hett.
Så det tar mig lång tid att acklimatisera mig till vädret,
men även till tidsskillnaden.
Bob Brett sa: "Boris, varför åker vi inte ner innan jul?
Vi kan spela en turnering i Adelaide först och acklimatisera oss till vädret.
Det är jäkligt varmt."
Ja, det är faktiskt lite ledsamt
för jag måste åka hem till all den där snön och isen igen i morgon.
Det är mycket skönare här nere i värmen, det kan jag säga er.
På julafton var vi på en restaurang. Jag var eländig. Jag saknade min familj.
Ute!
AUSTRALISKA MÄSTERSKAPEN PÅ HÅRD BANA 1991
MAGNUS LARSSON MOT BORIS BECKER
Den första lilla turneringen i Australien var mot Magnus Larsson,
rankad kanske 100 i världen.
Jag förlorade första setet.
Ibland gör jag bara det som är nödvändigt i stunden.
Innerst inne vet jag, att även om jag förlorar första setet,
och andra och tredje, så kommer jag att slå honom.
Det är så jag testar mitt psyke.
...6-4, 3-6, 7-6.
Jag förlorade i första omgången, trots att jag var toppseedad.
Hur förklarar du att nån som du förlorade mot en sån kille?
Jag var inte helt närvarande.
Så var det.
Jag hade fortfarande problem med tankarna på så vis...
Så fyra poäng i rad på banan,
kunde jag inte fokusera.
Jag trodde redan efter två att jag skulle vinna gemet.
Ser du dig själv som ett tennisgeni?
Ibland gör jag det.
Ibland undrar jag hur jag tar mig ur problem gång på gång.
Om jag ligger under med två set vet jag inte varifrån jag får styrkan
att förbli lugn och sen ändå ta poängen,
Det är ofta en gåta för mig också.
Och sen når jag slutsatsen att jag på nåt vis kan
göra det lite bättre än andra.
Men inte ofta nog.
När jag hittade de här filmklippen, påminde de mig om nåt helt annat.
Harry Houdini försatte sig själv i farliga, besvärliga situationer
för att underhålla oss med sina utbrytningar.
Boris Becker såg mystiken, till och med genialiteten, i sin talang
på samma sätt.
Satte sig själv i dåliga situationer för att framkalla en oövervinnerlig styrka.
Med tanke på hans framtid undrade jag om han med tiden undermedvetet lärde sig
att söka sig till dåliga situationer.
Det var inte logiskt som en livsfilosofi.
Men på en tennisbana var det nervkittlande.
AUSTRALIAN OPEN-FINAL 1991 IVAN LENDL MOT BORIS BECKER
Det är lite spänt mellan de två kämpande.
Och Lendl tar första stolen.
Ivan Lendl servar i första gamet.
Mycket stod på spel. Ivan var etta, jag var tvåa.
Om jag slog honom i dag skulle jag bli ny världsetta.
- Ute! - Ja.
Första övertaget för Lendl.
- Ute! - Game, Lendl.
Ute!
Ess nummer fem.
Och nu sex.
- Game, Lendl. - Tre ess i rad.
Till setpoäng.
SETPOÄNG
Game i första set, Lendl.
Jag blir oroad av allt tänjande Becker ägnat sig åt.
Han har kanske skadat nåt.
Jag undrar varför han inte tillkallar tränaren.
Det här blir den verkliga prövningen av Beckers mentala styrka.
Man hör "mentalt tuff" och "mentalt stark" så ofta.
Hur skulle du beskriva vad det betyder?
Främst att man vet vem man är,
och ens självförtroende är större än ens tvivel.
Det handlar om att förstå sina styrkor och även sina svagheter.
Sårbarhet är ibland också en styrka.
Särskilt bland manliga idrottare finns det ingen sårbarhet.
Om man gråter är man svag.
Jag håller inte alls med om det.
Vi har alla undanträngda känslor som kommer fram när vi kämpar.
Vi har rädslor och tvivel, och det är okej att känna så.
Börjar man, i en så lång match, att tvivla
och känna, "jag kan inte lyfta armen för att serva", så är det över.
Sanna mästare vinner många Grand Slams för att de har den mentala styrkan
att inte låta fel eller tankar på fel krypa in
i ens en bråkdels sekund.
När de spelar tänker de bara på att vinna.
Det får inte finnas några tvivel.
Vi andra var tvungna att tro
att vi kunde hitta en svaghet i vår motståndare.
Men för Boris handlade allt bara om honom själv.
Att han vid nån punkt skulle hitta en nivå
som han ansåg att han borde spela på varje dag, hela tiden.
Han verkade tro att det bara var en tidsfråga.
Han kunde ligga under och vara på väg att förlora,
men sen vända matchen och vinna mästerskapet.
Och att vara mentalt stark,
det är skillnaden mellan att vinna och förlora.
Det kan vara ett eller två poäng, eller ett game.
Och det är skillnaden mellan en mästare och inte en mästare.
Man är ensam på banan.
Och om man har självtvivel eller brist på självförtroende
kan man lika gärna låta bli att påbörja matchen.
Det är ensamt.
Det är läskigt att gå ut inför 20 000 personer och miljoner tv-tittare.
Som man har man verkligen stake.
Det måste man ha. Man måste gå ut och visa alla:
"Jag är redo för strid i dag."
Varifrån jag får styrkan
att vara sansad och hålla mig lugn och sen ändå ta poängen
är ofta en gåta för mig också.
Och sen når jag slutsatsen att jag på nåt vis
kan göra det lite bättre än de andra.
Det är den Becker vi lärt känna och älska.
Lendl är verkligen arg nu.
Ja. Setet är Beckers.
Tre matchpoäng, tre mästerskapspoäng för Boris Becker.
Och sen insåg jag: "Åh, jäklar.
Det kan vara över snart. Det här kan bli mitt sista slag som...
Eller mitt första slag som nummer ett."
Vad händer om jag klarar det? Då finns det inget kvar.
Där har vi det, Becker är ny mästare.
Och plötsligt kunde jag flyga!
Jag kunde inte stå still, jag måste röra mig, jag måste ut.
Jag ville inte behärska mig, för det hade jag gjort hela tiden.
Jag sprang ut och fortsatte bara att springa.
En säkerhetskille började springa efter mig.
Han sa: "Hela världen väntar, Boris."
Här har vi det som Boris Becker hade planerat i sina drömmar.
VÄRLDSETTA
Jag kan inte säga så mycket just nu.
Det är bara otroligt för mig och...
Tack, allihop, och jag är ledsen. Tack.
Jag hade fruktat den stunden.
Sen när den kom
var det som om en oerhörd börda plötsligt lyftes från mina axlar.
Det var lite som Wimbledon 1985.
Inget skulle nånsin mer bli som det var. Så kände jag i den stunden.
Jag kände mig helt fri.
1991 BLEV BORIS BECKER DEN FRÄMSTA SPELAREN I VÄRLDEN.
MÅNGA ÅR SENARE SKULLE JUST DE SAKER SOM SPORRAT HANS UPPGÅNG
LEDA TILL HANS FALL.
Undertexter: Kristina Donnellan