Boris Becker er funnet skyldig på fire tiltalepunkter...
Den tidligere Wimbledon-mesteren må tilbringe 2,5 år...
Rett i fengsel. Ja. En utrolig historie.
Boris Becker i fengsel.
Vet ikke om jeg kan si dette. Det skjedde noe dritt nok en gang.
Det skjedde med ham igjen.
Men jeg vedder hva som helst på at han kommer til å ha lært en lekse,
og han vil være den samme tyskeren som før.
Wandsworth er et tøft fengsel.
Narkotikabruk og vold blant forbryterne er vanlig.
Boris var der bare noen uker
før han ble overført til et fengsel for utenlandske statsborgere,
men han slet med en tung ironi under oppholdet i Wandsworth.
Fengselet er under fem km unna stedet hvor han gjorde størst suksess.
Han greide det.
Becker er mesteren.
Matchball til Becker!
Jeg kan ikke tro det.
I 1991 hadde jeg akkurat hatt mine tre beste år.
Men jeg hadde ikke fred i sjelen.
Jeg gikk inn i huset jeg leide i Wimbledon, og jeg ble trist.
For første gang vurderte jeg å gi meg med tennis.
Alle mulige slags tanker krøp inn i hodet mitt: "Du er 25 år."
Helten min var Björn Borg. Det ville være som Borgs karriere.
Game, sett og tittelen til McEnroe.
Boris ble hjemsøkt av at Borg ga seg med tennis da han var 25 år.
Etter at han tapte mot John McEnroe i US Open-finalen,
pakket Borg sammen racketene, gikk av banen, ut av stadionet
og la opp. Rivalene hans ble sjokkert.
Nummer to, Björn Borg, er en stor mester.
Vi beklager at han ikke kan være her og motta premien for andreplassen...
Jeg føler med Björn, for han er en stor mester, og...
Han sa han var mentalt sliten.
Han var vel det, viste det seg. Det var synd.
Jeg kan ikke legge ned så mye arbeid i spillet lenger. Jeg gjorde det i mange år,
og det er vanskelig for meg å trene fire timer hver dag.
Jeg skal spille tennis for moro skyld, men jeg vil aldri komme tilbake
og prøve å bli nummer én igjen.
Jeg gjorde det fortsatt bra, men jeg hadde en utfordring.
Jeg hadde et problem med sinnet mitt.
"Er det gøy?" Nei, det er ikke gøy. Tennis er ikke gøy lenger.
Her begynte det.
Det er...
Å være her vekker sterke følelser.
Nå tenker jeg på hva som skjer hvis jeg ikke greier det i år.
Frykten for å mislykkes.
Så avhenger det av hvem jeg taper mot. Taper jeg mot Stefan, er det ok.
Å tape mot Lendl ville vært en katastrofe.
Hvis en drittsekk slår deg, føles det forferdelig.
Herregud, den var ikke i nærheten av å være ute! Kom igjen!
0-15.
Du så på ham hele tiden.
Du så på ham.
Hold kjeft.
Før Wimbledon var jeg nummer sju i verden. Jeg tror jeg var sjetteseedet.
Jeg visste at jeg var god på gress. Jeg likte underlaget.
Jeg likte å spille den stilen på gress.
Mesteren står overfor fire matchballer.
Game, sett, match.
I 1991 var Michael Stich Boris' motstander i Wimbledon-finalen.
I motsetning til Borg ville Boris legge opp etter en seier,
og hva hadde vel vært bedre enn å vinne mot et stjerneskudd fra Tyskland?
De engelske avisene skrev mye om at det var første heltyske finale i Wimbledon.
På den ene siden hadde vi mesteren som sa at det var der han bodde.
Og så den unge tyske gutten som plutselig var i finalen.
Boris var den første tyskeren som vant Wimbledon, så han var den store helten.
Jeg er nummer én igjen og skal til å vinne Wimbledon for fjerde gang.
Lørdag kveld skulle jeg konsentrere meg, men jeg begynte å gråte.
Jeg sa: "Jeg kjenner meg selv. Slår jeg Michael Stich, legger jeg opp."
Jeg har bevist at jeg er en av tidenes beste spillere.
Det er en god slutt. Hvis jeg vinner, legger jeg umiddelbart opp.
Hadde du en strategi for hvordan du skulle spille mot Boris?
Vinne.
Jeg spiller for å vinne.
Jeg spiller ikke for ikke å tape.
Game. Første sett, Stich, 6-4.
Jeg var klar favoritt, og jeg var nok den beste spilleren,
men jeg var instinktivt redd for det øyeblikket.
Instinktivt var jeg veldig ukomfortabel i den situasjonen.
Game. Andre sett, Stich, 7-6.
Da jeg vant tiebreaket i andre sett, innså han at det var vanskelig
å komme tilbake og vinne finalen.
Og han begynte å klage. La oss si at han sutret litt.
Det var også oppmuntrende for meg.
Ut!
Jeg har aldri oppført meg så pinlig som i den Wimbledon-finalen,
foran 800 millioner eller en milliard mennesker.
Faen!
Jeg var nummer én i verden, og jeg viste fryktelig dårlig sportsånd.
Jeg hadde matchball. Boris servet.
På det tidspunktet var jeg sikker på
at han ville serve mot min svakere forehand.
Han greide det.
Michael var lykkelig.
Og i garderoben var jeg lykkelig, for jeg la ikke opp.
Jeg sa: "Fy faen, jeg la nesten opp!"
Michael feiret, og i Tyskland hadde vi en andre Wimbledon-mester,
men jeg hadde det bra.
Men det jeg trengte, var...
Jeg trenger å finne en dame. Jeg elsker tennis,
men når jeg kommer hjem, er det noe som mangler.
Jeg vil stifte familie.
Jeg spiser middag med noen venner, og Barbara går inn på restauranten.
Jeg ser på henne og tenker...
Jeg sier til henne: "Jeg virker kanskje kjepphøy,
men jeg tror ikke vi trenger å snakke så mye mer. Jeg tror du blir kona mi."
Jeg sverger.
Han sa det ikke til meg den kvelden, men til en venn av meg.
Men han sa den historiske setningen
som jeg ikke har hørt før eller siden. Han sa...
Det betyr: "Skal vi hjem til deg eller meg?"
Jeg sa: "Jeg har akkurat møtt deg. Jeg kan ikke bli med deg."
Vi gikk inn på en bar, og alle stirret på oss.
Mange snakket og pekte,
og jeg skjønte hvorfor han sa: "Skal vi hjem til deg eller meg?"
Det handlet ikke om forførelse, men heller om å beskytte meg.
Jeg planla ikke så mye. Jeg ble bare forelsket.
Det var det. Jeg tenkte ikke på hva det ville bety i fremtiden.
Du bare lever i nuet og tenker at det er livet ditt.
Boris må ha vært utrolig berømt i Tyskland på den tiden.
Han fikk vannet til å skille seg.
Han hadde den gløden,
den energien hvor han kunne gjøre stemningen i rommet bedre og muntrere.
Han var veldig flink til å forstå pressen. Han var veldig mistenksom og beskyttende.
Men at helten, den blonde tyskeren med blå øyne,
valgte å gifte seg med en svart kvinne, var en stor sak.
Jeg ble forelsket i en svart kvinne i München. Punktum.
Jeg ser ikke farge, eller at hun var mørkere enn meg.
Jeg forelsket meg i kvinnen.
Noen av tingene jeg hørte om kona mi,
eller noen av tingene hun hørte, er helt utrolige.
SLUTT Å SI NAZISTISKE TING OM BABS
"SVART HEKS"
LA DAMA MI FÅ VÆRE I FRED SIER BORIS TIL RASISTENE
BECKERS KJÆRLIGHET VEKKER NAZISTENES ØNSKE OM Å VÆRE HERREFOLKET
BECKERS KJÆRESTE UTSATT FOR RASEHAT
TENNISSTJERNEN RASENDE OVER NAZISTENES UKVEMSORD
Den tyske pressen...
HVA HAR HUN SOM KAREN IKKE HAR?
...ble overrumplet.
RASEHAT!
BORIS' KJÆRESTE BLE FORNÆRMET
Det var svart-hvitt. Dra tilbake dit du kom fra.
DRA TILBAKE TIL BUSHEN
Man kan ikke gjøre noe med rasisme. Og jeg kjente til rasisme.
Det er som en lukt. Man kan lukte det.
Du er en del av det, men ikke... Du kan ikke sitte ved bordet.
Du blir holdt på en armlengdes avstand. Det er sånn det er.
Alle har én svart venn,
men vil datteren din gifte seg med den vennen?
Det er en annen intimsone, ikke sant?
NÅR VI GÅR UT, ER VI KLARE FOR TRETTER
VI LEVER I FRYKT FOR EN RASISTISK MORDER, SIER BECKERS KJÆRESTE
Boris Becker ankommer Hamburgs Rothenbaum
for å trene. Han har alltid med seg livvaktene.
Etter at tennisstjernen og familien ble truet,
har vaktene vært i beredskap.
POLITIET SATTE OSS I ALVORLIG FARE
Uheldigvis var det mer komfortabelt for ti år siden,
men nå har det blitt normalt for oss alle, og vi lever med dette problemet.
Jeg ser tysk ut, men smaken min er på ingen måte tysk.
Vi snakket om rasisme på midten av 90-tallet i Tyskland.
"Skam dere."
Vi pekte på dem.
Vi gjorde et par intervjuer, og vi var nakne på en forside.
Etter et par uker ble vi kroneksempelet
på hvordan et blandet forhold gjør underverker i Tyskland.
Det var kanskje en løgn, men alle begynte i det minste å respektere oss litt.
Pressen endret vinklingen
fordi han sto foran meg, og fordi vi viste at vi var uadskillelige.
Og det ble normalt.
De vennet seg raskt til tanken om at hun ikke kommer til å dra.
Og så omfavnet de meg.
JEG HAR DEG, BABS
Boris Becker og Barbara Feltus sa ja til hverandre i dag.
Reportere og tilskuere måtte vente hele ettermiddagen.
Så kom endelig årets par.
Hundrevis sto utenfor rådhuset
for å få et glimt av paret. De venter barn neste måned.
Bryllupet var en stor sak. Jeg var gravid.
Det fikk stor medieoppmerksomhet. Én fotograf kledde seg ut som servitør.
Paparazzoene prøvde å bestikke vennene våre.
Vi vet ikke om det blir Boom Boom Baby, Babs eller noe annet.
Boris Becker og Barbara Feltus vil ikke avsløre hva barnet skal hete ennå.
Folk overnattet foran huset vårt.
Jeg ga paparazzoene kaffe om morgenen.
Jeg sa: "Hvorfor er dere foran... Jeg kommer ikke til å føde på gaten."
Vi dro til et privat sykehus.
Folk kledde seg ut som sykepleiere og prøvde å slippe inn på rommet.
- Til Ms. Feltus. - Jeg er redd jeg ikke får lov.
- Kan du vise meg hvor du skal? - Nei. Vennligst ta en god titt og dra.
Jeg beklager.
Jeg ville bare informere dere om
at sønnen vår er født, og at både kone og barn har det bra.
Det var en veldig rask fødsel, og barnet veier 3,2 kilo.
Det var også et stort tema. "Hvordan kommer han til å se ut?"
Og så var han helt perfekt. Det var fantastisk.
Vi har med oss fotografen og bestefaren Ross Feltus.
Ja,
det er vanvittig stort å bli bestefar.
- Jeg er glad for at jeg fikk komme hit. - Vi er også glade for at du kom.
Og vi ønsker selvfølgelig å se noen av bildene du tok.
Han ville gi seg da han møtte meg.
Jeg vil ikke si at jeg overtalte ham til å spille,
men han sa han ville gjøre det hvis jeg ble med ham.
Så spilte vi i et par år til. Vi...
Spesielt jeg.
- Du reiste med ham. - Jeg var en del av teamet.
Jeg reiste med ham og var en del av teamet.
Jeg ga ham en dytt i riktig retning,
men jeg var full av beundring for at han gikk ut på banen og vant.
Vi så på at han utførte mirakler.
Jeg elsker å jobbe i team
og se at teamet lykkes og blomstrer.
Tiriac var der i begynnelsen. Jeg likte det når han var der.
Han var en god beskytter, et godt skjold, og jeg likte det.
Men han var ikke manageren min, så forandringen var ikke opp til meg.
Da endringen ble gjort, ble vi alle litt usikre.
Vi skilte lag fordi vi hadde våre uoverensstemmelser.
Jeg var den eneste som var imot ham.
"Ion, alle sier noe for å hjelpe meg, men du sier noe annet. Du er imot meg."
Jeg sa: "Nei. Du skjønner det ikke. Jeg trenger deg ikke.
Og du trenger nok ikke meg. Alle de andre bare roser deg.
'Boris, du er stor og fantastisk. Boris, du er ditt og datt.'
I tillegg har du penger. Så vær forsiktig. Jeg trenger deg ikke."
Vi tok hverandre i hånden og tok en øl den kvelden vi skilte lag.
De nye folkene hans var helt annerledes enn jeg var.
Spilleren er bare like god som folkene rundt ham.
Riktige folk får deg til himmelen, feil folk til helvete.
Påtalemyndigheten er fornøyd med at den tiltalte tilsto.
Boris ble plaget av en rekke søksmål og etterforskninger.
Etter å ha erklært seg skyldig i skatteunndragelse i Tyskland
bestemte Boris seg for å stole på en ny forretningspartner, Hans-Dieter Cleven.
Cleven var fan av Boris og hjalp ham med å betale restskatten.
BECKER FLYTTER TIL SKATTEPARADIS
Han overtalte Boris til å flytte til Sveits,
hvor Cleven stiftet en rekke fellesforetak for å markedsføre Boris som en merkevare.
Da Boris la opp, ble Cleven en fortrolig venn
som ga Becker forskudd på deres fremtidige gevinster,
så Boris kunne prøve seg på å investere.
Nettstedet Sportgate endte opp i retten og gikk konkurs etter bare et år.
TILTALTE
Han promoterte økologisk mat og støttebandasjer.
Boris Becker Marketing greide ikke å tiltrekke seg klienter.
Med skattefradragene tjente han penger på Mercedes-forhandlere fra Øst-Tyskland.
Boris gjorde det best når han holdt seg til sport.
Cleven og Boris delte eierskapet av Völkl Tennis.
Men det tok seg ikke godt ut da han promoterte et pokerselskap.
Boris gamblet alt han vant i karrieren på en rekke svake hender.
Etter karrieren min ønsket jeg selvfølgelig å tjene godt,
men å tjene til livets opphold hver dag, slik 99 % av folk gjør,
var ikke motivasjonen min. Sånn var det helt fra begynnelsen.
Jeg vant min første million da jeg var 17, så da blir ikke penger så viktig.
Du ser ikke verdien. Du vet ikke hvor mye en million er.
Du vet ikke at 99 % aldri vil tjene en million.
Drivkraften i tenniskarrieren min var aldri penger. Det var å vinne titler.
Det var å bli verdens beste spiller, å bli nummer én.
Det var derfor jeg ville spille.
Jeg tror det var 1993.
Boris ringte meg og sa: "Kan du trene meg til Wimbledon og US Open?"
Jeg bare: "Ok."
Da jeg betalte for billetten min til Montreal...
Jeg har tapt penger på å trene ham.
Jeg venter fortsatt på godtgjørelsen for flybilletten.
STJERNEN SOM BLE KJEDELIG
Boris hadde åpenbart ikke trent så hardt. Han var ikke klar ennå.
Jeg sa: "Boris, kanskje vi burde spille noen kamper og få deg i form." "Greit."
Jeg ringte turneringslederen i LA.
"Hvor mye får jeg hvis Boris tar et wildcard?"
Ringte Boris og sa: "De tilbyr dette." "Greit, vi gjør det."
Ringte fyren. "Greit, han gjør det."
Rett etterpå ringte Boris. "Jeg gjør det ikke."
Han fikk Barbara til å ringe meg. Hun sa: "Han skal spille i Indianapolis."
Jeg sa: "Indianapolis? Ok."
"Han vil at du skal være der." Bla-bla. Jeg sa: "Barbara, hør her.
Vil han at jeg skal være der, så be ham om å ringe meg. Ok?
Det er alt han må gjøre." Ringte meg ikke.
Jeg hadde mine egne problemer. Jeg gikk gjennom en fæl skilsmisse.
Jeg hadde barna. Jeg leide en bolig.
Jeg sa: "Hvis du vil trene, så kom til The Hamptons."
"Ok, jeg er på vei."
Ok. To timer senere. "Jeg kommer ikke."
Jeg sa bare: "Lykke til. Jeg ønsker deg alt godt."
Jeg var i midten av 20-årene og ønsket å gjøre comeback,
og jeg ville være omgitt av de beste folkene.
På den tiden mente jeg at Nick var en av verdens beste trenere.
Ser bra ut, baby.
Hvem er den neste på lista?
Vi skal møte Bollettieri i morgen.
- Nick? - Nick.
- Jeg elsker ham. - Gjør du det?
Hva kan jeg gi ham? Har jeg noe? Kanskje jeg kan sende ham en talemelding.
Det er Boris' biografi.
Jeg er så glad for at du er med.
Du har vært en stor del av livene våre.
Jeg savner deg. Ser frem til å møte deg snart.
- Ha det. - Så hyggelig.
Boris var en annerledes fyr.
En av de mest uvanlige spillerne jeg har jobbet med.
Det jeg husker best, var at Boris ikke ville høre prat om hvordan han spilte.
Jeg husker bemerkningen hans: "Jo mer du snakker, jo mer må du bevise."
Og han sa: "De fleste trenere snakker for mye."
Når vi legger til at Nick Bollettieri forlot Agassi for å trene Becker,
blir det en stor sak.
Det var en stor nyhet da Agassi og Bollettieri skilte lag.
Og da jeg tok kontakt med Nick, skapte det store bølger.
Sikkert også i Agassis leir.
TENNISAKADEMI
Jeg dro til Florida. Jeg ble trent av Nicks beste trenere,
en fyr som het Mike DePalmer og en fyr som het Red Ayme.
Alle sammen, slå dypere lobber nå.
Sidney, løp frem til nettet. Freddy, kom deg inn og avgjør poenget.
Kom igjen! Du løp frem til nettet og lot en ball passere deg.
Det var bedre, Sidney!
Når du er en mester som Boris, blir det en vane å vinne.
Å tape kan også bli en vane.
Boris viet seg til tennis igjen. Den mentale styrken han viste,
var helt uten sidestykke så sent i karrieren.
Han kom i utrolig form.
Han tok av rundt 12 kilo.
Da han kom tilbake igjen, var han veldig lett og pigg.
Han var litt feit nå og da, baby. Det er ingen tvil om det.
Og vi ble kvitt fettet.
Jeg tror ikke jeg påvirket spillestilen hans så mye.
Men jeg tror Boris hadde glemt hvem han var, og hvordan det føltes.
Og jeg tror at jeg har lykkes ved å få personen til å føle seg som en vinner.
Når du er med meg, skal jeg hjelpe deg med å bli den beste du kan være.
Det Nick Bollettieri sto for, var bra for meg.
Han forenklet det, og alt handlet om å vinne.
Det var en veldig god periode hvor jeg var sulten.
Jeg begynte å føle noe igjen. Det var noe igjen i meg som jeg ønsket å vise frem.
Det var nytt for meg at man kunne manifestere noe gjennom arbeid.
Det var fascinerende å se på hvordan han kunne
ta en idé og virkeliggjøre den.
Folk sa: "Dere bodde her eller der."
Vi bodde ingen steder. Vi bodde på fly og hoteller, ikke sant?
Jeg har en hage nå med krydderplanter og bananer.
Vi kunne aldri ha en hage.
Jeg ser på det som å løpe gjennom dagene, nesten gjennom årene.
Veldig hastverk.
Følte...
Følte at vi hadde hastverk. Det var emosjonelt, ikke sant?
Mange oppturer og mange nedturer.
Det føltes som en stor, rask berg-og-dal-bane.
- En rask en. - Akkurat.
Men en god berg-og-dal-bane. Som et eventyr, ikke sant?
Som et stort eventyr. Jeg hadde ikke ønsket å gå glipp av noe.
Mye står på spill for Becker.
Han møter verdenseneren Pete Sampras.
Det er veldig vanskelig å slå Boris i Tyskland.
Han har 9000 fans som heier på ham. Det gjør det veldig vanskelig.
Vi ble invitert overalt og måtte møte opp for å få poengene og pengene.
Det er en jobb.
Det vanskeligste er å ha en lang tenniskarriere.
I midten av 20-årene har du fortsatt kraft,
men konkurrentene har mer kraft.
Så hvordan kan du slå dem? Min største styrke var alltid kraften.
I den andre halvdelen av karrieren min ble sinnet min største styrke.
Utpsyking og å lese motstanderen ble mitt største fortrinn.
1993 KVARTFINALE I WIMBLEDON
Jeg var en emosjonell spiller. Når jeg var stabil og følte meg bra,
spilte jeg best.
Når jeg ble irritert eller nervøs, påvirket det tennisen min.
Jeg slo ham i Wimbledon i 1991.
To år senere følte jeg at jeg spilte veldig godt,
og jeg dro til Wimbledon og tenkte at ingen andre kunne vinne tittelen.
Det var fem tøffe sett.
Og i femte sett hadde han breakball.
Feil!
Jeg var klar for andreserven.
Boris løftet hånden i været som om han ikke var klar.
Gjorde han det for å bringe deg ut av fatning?
Ja.
- Feil. - Dobbeltfeil igjen.
Det avgjorde kampen.
Ved sidebytte sa jeg noe til ham som ikke var så pent.
Kan du si hva du sa til Boris...
Nei. Spør ham om han fortsatt husker det.
Jeg husker det ikke. Jeg var sikkert i sonen.
Han kunne sagt hva som helst. Det hadde ikke påvirket meg.
Jeg syntes det var usportslig.
På den ene siden er det kanskje ikke så hederlig,
men på den andre siden er det min skyld at jeg taklet det dårlig.
- Men du ble forbannet. - Det gjør meg fortsatt forbannet.
Interessant at han husker det 30 år senere.
Hvis det plaget ham at jeg snudde meg og han fikk dobbeltfeil, så får det så være.
Han var en tøff fyr.
Det var ikke ofte han smilte eller sa "bra skudd".
Han var helt fokusert.
Nick gjorde meg sterkere.
At Agassi og Bollettieri skilte lag, fikk mye oppmerksomhet.
Før eller senere måtte jeg åpenbart spille mot Agassi.
Han hadde en av tidenes beste returer.
Styrken min var serven, noe han dro fordel av.
Jeg tror han spiller så godt han kan,
men det må være skremmende å spille mot Agassi når han er i så god form.
Vi spilte mot hverandre ganske sent i karrieren min.
Han var bedre og yngre, og han begynte å leke med meg.
0-15.
Jeg ble Andres trener i 1994.
Nick var Boris' trener på den tiden.
Andre hadde tilbrakt mange år med ham, så kanskje han var forbannet over noe.
Jeg kastet min taktikk, hvordan jeg spilte mot Boris, ut av vinduet.
Jeg har spilt mot ham utallige ganger,
men Andre spiller mot ham på en helt annen måte.
Game, Agassi.
Boris' styrker var serven og hans evne til å vinne med ett slag.
Så få i gang poenget i din favør.
Ikke la Boris komme inn i et mønster han er komfortabel med.
Og Andre ga Boris skikkelig pryl.
Boris hadde nok aldri fått slik juling i hele sin karriere
på noe underlag, for ikke å snakke om på gress.
Han vant, jeg vet ikke, 6-1 i det første settet.
Han ledet 4-1 og lo, fniste og lekte med meg på Wimbledons centercourt,
som var hjemmet mitt.
Andre var alltid det største hinderet, ikke sant?
Det var så emosjonelt.
En stor seier hvis vi vant, et fryktelig tap hvis vi tapte.
Han hadde en helt utrolig evne til å nå baller det virket umulig å nå.
Strålende.
Jeg begynner å synes synd på Boris Becker.
Alle trodde det var over.
- Trodde du det var over? - Nei.
- Helt sant? - Helt sant. Jeg trodde ikke det var over.
Jeg tenkte: "Hvordan kan jeg påvirke ham?
Han har overtaket. Han vinner. Hvordan kan jeg forandre det?"
Tid.
Jeg må spørre deg om denne historien fordi alle har sin egen versjon.
Jeg har nok også min egen versjon.
Jeg skal ikke snakke om kontroversene på Wimbledon.
Det var en lærerik opplevelse. Samme hva stillingen er, ikke senk garden.
Jeg fortalte ham en viss ting.
Jeg vil helst ikke si nøyaktig hva jeg fortalte ham.
Jeg visste bare at vi måtte få inn et stort skudd
og fortelle Andre og følget hans: "Jeg har gjennomskuet deg, baby."
Godt spilt.
Andre var veik.
Han lot seg påvirke av ting.
Han var forlovet med Brooke Shields.
Jeg kom med noen sjarmerende kommentarer til forloveden og følget hans,
og jeg gjorde det hele til et teaterstykke.
Agassi reagerte.
Boris påsto at han lekent vinket til Brooke
på en måte som brakte Andre ut av fatning. Har du hørt den historien før?
Aldri. Men jeg hadde nok kjent til den hvis den faktisk var sann.
- Ja, for dere satt i nærheten. - Kanskje jeg trodde han vinket til meg.
Boris prøvde å påvirke ham ved å gi Brooke slengkyss.
Husker du det? Var det...
Jeg husker det ikke, men hvis han sa det, så sa han det.
Jeg kan skjønne at det er irriterende hvis han vinker til Brooke eller noe sånt,
og at det kan plage Andre.
På den ene siden kan selv en fjær bringe noen ut av fatning.
Selv en som er så stor som Andre Agassi.
På den andre siden kan du kaste en bil fra en bygning uten at det påvirker ham.
Det kommer an på. Hva gjennomgikk han da?
Det viste seg at det ikke gikk så bra med ekteskapet deres.
Men når du konkurrerer, gjør du hva som helst for å vinne.
Game, Becker.
Man kunne se det i øynene hans. Vi så på hverandre
og sa: "Vi kan dra hjem. Han vinner."
Game, Becker.
- Det er over. - Game, sett, match, Becker.
2-6, 7-6, 6-4, 7-6.
Han tok åpenbart hevn. I tennis møtes man alltid to ganger.
Andre ville vise at han hadde vokst som spiller,
og at selv Nick Bollettieri ikke kunne lære noen hvordan man spiller mot ham.
Noen uker senere møter vi hverandre igjen. Huff, vi likte ikke hverandre.
For å si det mildt.
Den kampen var han helt uslåelig.
- Jeg prøvde samme strategi igjen... - Ja!
...og henvendte meg til Brooke, men hun reagerte ikke på samme måte.
Han angrep meg med alt han hadde. På tennisbanen, selvfølgelig.
Så jeg måtte variere spillet mitt.
Hvis jeg spiller endimensjonalt, alltid serve og volley,
kommer Agassi til å gi meg juling. Og det var akkurat det som skjedde.
Game, sett, match, Agassi.
3-1 i sett.
7-6, 7-6, 4-6, 6-4.
Jeg bare spilte på min måte.
Det finnes strategier man ikke har lyst til å diskutere,
men det viktigste er at jeg må være god på returene.
Du ønsker å lese motstanderen når han server.
Agassi leste meg veldig godt.
Boris hadde noe som røpet ham.
I München, to og en halv måned etter at han la opp,
dro vi på oktoberfesten.
Boris hentet oss. Han var litt brisen,
og Boris spurte Andre: "Hvordan leste du serven min så godt?"
Og Andre reiste seg.
Han reiser seg og gjør... Du vet hvordan han gjorde hele rutinen.
Så stikker han tunga ut til venstre,
og han sier: "Du server ut til siden på deuce-siden.
Med tunga i midten slår du mot midten. Med tunga til siden server du dit."
Ut.
Deuce.
Boris ble rystet da Andre fortalte ham historien om tunga hans.
Så sa jeg til Andre: "Du fortalte meg aldri den historien."
Han sa: "Du hadde ikke trodd meg hvis jeg fortalte deg det."
Jeg tror aldri han tapte mot Boris igjen.
Et tennisår er som et hundeår.
Det er så mange følelser. Vi reiser så mye,
så mye trening, så mange skuffelser.
De fleste spillere taper oftere enn de vinner.
Vanligvis forlater man en by fordi man er en taper.
- Boris, velkommen! - Takk.
Mine damer og herrer, velkommen til "Boris Becker personlig".
To dager før jul.
Boris, kan jeg være juleengelen din igjen
og oppfylle tre ønsker for 1996?
Mitt største sportsønske er å vinne en Grand Slam-turnering.
Det skjedde i 1996 i Australia.
Det viste nok en gang at jeg er god når jeg trenger å være det.
Barbara var der, og til og med Noah.
Han fikk se faren sin vinne for første gang.
Det var som livets sirkel for meg.
Jeg tror
han sikkert ønsket at sønnen skulle huske ham som macho.
Boris virker ivrig.
Jeg var 29, men jeg hadde vært profesjonell tennisspiller i 14 år.
Det er veldig lenge.
Du kan si at 29 ikke er så gammelt,
men hvis du har vært gjennom det jeg har vært gjennom,
- er det en evighet. Det er et helt liv. - Ja.
Det var et utrolig øyeblikk. Utrolig.
Det var ren lykke.
Australierne er fantastiske tennisfans.
Han ble omfavnet. En veldig god kamp. Elsket det.
- Det var det. - Game, sett, match.
Becker har vunnet Australian Open for andre gang.
Jeg tror vi feiret i to minutter.
Mesteren i 1996 er Boris Becker fra Tyskland.
Det er fem år siden forrige gang jeg snakket til dere.
For å være ærlig trodde jeg ikke jeg kom til å vinne enda en Grand Slam.
Men takket være kona mi,
som har gitt meg masse støtte og kjærlighet de siste fem årene,
greide jeg det. Jeg vil takke treneren min for at han fikk meg til å beholde gløden,
for at han ga meg selvtilliten jeg lenge manglet.
Så må jeg åpenbart takke sponsorene, Ford og Channel 7,
for at de brukte penger på turneringen.
Jeg håper den er full.
Dette er virkelig en flott turnering.
Selv om jeg tapte så mange ganger i første runde,
så jeg likevel turneringen på TV og koste meg.
Nok en gang var jeg i nærheten av å bli nummer én, nummer to.
Pete og Andre var én og to, men jeg utfordret dem.
Jeg dro til Wimbledon som nummer to i verden.
Jeg var en av favorittene. Jeg spilte i tredje runde.
Jeg slo en forehandretur for sent.
Han skadet håndleddet.
Og jeg brakk håndleddet.
Det ser ut som om Boris
gir seg.
Ja, det gjør han. Så synd for den tidligere mesteren.
Hva skal jeg gjøre? Masse leger og sprøyter og piller og alt mulig
for å komme meg tilbake på banen.
Jeg vil bestemme når jeg skal slutte.
Jeg tror det er viktig for min mentale helse
at en skade ikke tvinger meg til å slutte.
1997 KVARTFINALE I WIMBLEDON
Bare et år senere spilte jeg mot Pete Sampras i kvartfinalen.
Selv før kampen visste jeg at han nok var litt for god.
Men jeg spilte godt og tenkte: "For en flott måte å gi seg på."
Mot verdens beste spiller,
en av tidenes beste, på Wimbledons centercourt,
turneringen som betyr mest for meg.
- For lang. - Game, sett, match, Sampras.
Sampras går videre til semifinalen.
Det var nok min siste kamp på Wimbledon.
- Det var en glede at den var mot deg. - I like måte.
Jeg sa til ham: "Det var min siste kamp. Jeg skal legge opp nå."
De hadde mikrofoner på banen, noe jeg ikke visste om.
Det var det han sa. Det er et par alternativer.
Han kan ha sagt det fordi han tapte.
Med alderen er du ikke i fysisk stand til å gjøre så mye.
Noe er også mentalt.
Det er krevende å fortsette å tro på deg selv...
...samme hvem du er.
Du er stor nok til å velge hva du vil gjøre.
Vil du slutte, så slutt. Vil du bli, så bli.
Vil du gjøre noe annet, så gjør noe annet.
Men han gjorde mye.
Tror du Boris nådde potensialet sitt som tennisspiller...
Nei.
Nei. Ikke engang i nærheten.
Jeg innså at jeg ikke kunne gjøre det. Jeg ville spille i Wimbledon én gang til.
Som en idiot skadet jeg høyre ankel mens jeg spilte fotball.
Legen min sa: "Nei, med den ankelen kan du ikke spille i Wimbledon.
Du kan ikke spille." Jeg sa: "Jeg bryr meg ikke om hva du gir meg
eller hvor vondt det gjør. Jeg skal spille i Wimbledon én gang til."
Ikke la personlige gjenstander stå ubevoktet.
Jeg vil også be om at bærbare telefoner
ikke brukes ved banene når spillet er i gang.
Vennligst skru dem av. Takk.
Jeg kunngjorde at dette skulle bli min siste turnering.
Jeg ville ikke legge opp på bane nummer to.
Jeg ville legge opp på centercourt.
Jeg var ikke en toppspiller lenger, så jeg måtte godta den banen de ga meg.
Men Wimbledon tryllet litt.
Jeg nådde fjerde runde, så jeg fikk spille på centercourt mot Patrick Rafter.
1999 FJERDE RUNDE I WIMBLEDON
Jeg tenkte: "Kanskje jeg har en sjanse." Jeg tenkte noen sprøe tanker.
Jeg kom ned på jorda igjen og innså: "Hva er det jeg snakker om?
Jeg er fornøyd med å ryke ut i dag mot en spiller jeg respekterer,
og på Wimbledons centercourt." Litt som i en film. Du vil ha det manuset.
- Fortsatt. - Matchball imot.
- Ut! - Game, sett, match, Rafter.
Rafter vinner kampen 3-0. 6-3, 6-2, 6-3.
En ny generasjon tar over.
Jeg tror jeg åpnet den første ølen rett etter kampen.
Så tok jeg en øl til, og jeg begynte å bli revet med.
Jeg ville si farvel til treneren min, fysioterapeuten min
og han som strenget racketene mine, på en middag den kvelden på Nobu.
Jeg kom hjem til hotellet, og mora og kona mi var der.
Hun var gravid med vår andre sønn.
Jeg sa: "I morgen skal jeg være ektemann og far, og jeg skal være hjemme,
men i kveld ønsker jeg å feire."
Kona mi ble litt forbannet.
"Tennislivet ditt er over. Du må ta ansvar."
Jeg sa: "Ja, i morgen tidlig. Men la meg være i fred i kveld.
Det er siste gang jeg er tennisspiller. I morgen er det over."
Var det et viktig øyeblikk for deg, med tanke på...
Ja. Men det var et viktig øyeblikk fordi han akkurat hadde mistet faren sin.
Og moren hans var kledd i svart fordi hun hadde mistet mannen sin.
Det føltes som om han bare etterlot oss.
Og det var dramatisk. Jeg kjenner ikke denne mannen. Jeg kjenner ham ikke slik.
Det var nesten som om jeg fikk sparken fra teamet
fordi jobben var over.
Jeg hadde en lang diskusjon på balkongen med moren min.
"Nei, mor, du skjønner ikke. Jeg vil feire med guttene en siste gang."
Hun sa: "Boris, ikke gjør noe dumt."
Vi feiret og drakk litt mer, og jeg traff på Angela.
Jeg hadde møtt Angela to uker tidligere, også på Nobu.
Mye har blitt sagt.
Jeg vil ikke gå i detaljer, men jeg kan si at vi gikk inn på bakrommet.
Nei, det var ikke et bøttekott. Bøttekottet på Nobu er altfor lite.
All fysisk aktivitet er umulig i det bøttekottet.
Vi hadde sex.
Jeg hadde ikke Angelas nummer eller kontaktinformasjon. Og det var det.
Gikk tilbake til teamet, til guttene. Vi betalte regningen, og jeg dro hjem.
Neste morgen fløy vi hjem til München.
Det var en vanskelig periode i livet mitt av flere grunner.
Faren min gikk bort tidligere det året.
Han tok familiens beslutninger.
Det at han gikk bort før jeg la opp,
er fortsatt vanskelig for meg. Jeg skulle gjerne hatt ham her.
Hva annet foregikk i hodet ditt?
Vel, det faktum at jeg hadde lagt opp.
Du har fått nok, men du er en ung mann.
Resten av livet er foran deg, så du vet ikke hva som venter.
Det er som å gå inn på et mørkt rom.
Du vet ikke hva som vil treffe deg.
Matchball i Wimbledon...
Jeg kan ikke se for meg å oppleve et slikt høydepunkt igjen.
Når tenniskarrieren min er over,
vil jeg ikke lete etter et nytt yrke hvor jeg kan oppleve spenning.
Jeg vil lete etter det i privatlivet.
Når du forlater sporten, er det veldig vanskelig.
Vi har snakket mye om det, jeg og Boris.
Det tar en stund å venne seg til det,
å ikke ha den organiserte timeplanen med hva man skal og ikke skal gjøre.
Man elsker å trene, spille kamper, vinne.
Man får et helt annet liv.
Etter at Borg la opp, tok privatlivet hans en tragisk vending.
Fra å være verdens beste spiller
til et ti år langt ulykkelig ekteskap og krangel om foreldreretten.
Han har tapt flere millioner, og han bruker narkotika.
En desperat tid i livet hans.
Borgs liv etter at han la opp, var som en lang såpeopera.
Nesten et tiår etter at han la opp,
prøvde han å komme tilbake igjen med sin gamle stil og treracket.
Men spillet hadde gått videre.
Tidligere stjerner som Borg og Becker må lære seg å leve i den virkelige verden
når jubelen stilner.
Det er vanskelig når man er vant til å bli behandlet på en viss måte,
og det plutselig forandrer seg. Spesielt når man begynner å tape mer
og man må slutte å spille. Identiteten din og alt det tøvet.
- Det er ikke tøv, men... - Jo.
...idrettsutøvere må gjennom det. Det er ikke lett.
Livet hans forandret seg plutselig. Jeg tror ikke du kan forberede deg på det.
"Hva er det neste? Skal jeg være hjemme? Hva skal vi gjøre?" Ikke sant?
Så jeg tror vi bare, du vet, gikk hver vår vei.
Åtte måneder senere fikk jeg en faks.
Jeg husker flesteparten av ordene.
"Du husker meg kanskje ikke.
Det er åtte måneder siden vårt forrige møte.
Her er nummeret mitt. Ring meg." Og jeg kunne ikke tro det.
Den neste uka møtte jeg Angela i London. Jeg leide hele...
Jeg tror jeg leide en hel etasje på hotellet.
Jeg var under hardt press.
Og hun kom inn og tok av seg kåpen. Hun var høygravid.
Og hun forklarte at jeg var faren til dette barnet.
Og jeg sa: "Vel, la oss... Jeg tror deg.
Vi hadde sex. Men la oss... Du føder barnet,
og så drar vi til legen og tar en DNA-test.
Og hvis det er mitt barn, skal jeg ta meg av det. Punktum."
Da Boris fortalte historien, virket den overbevisende og enkel.
Men da jeg undersøkte historien, viste den seg å være litt mer komplisert.
Spesielt etter at barnet ble født.
Da jeg på våren i 2000 fikk vite at jeg hadde fått...
...et barn til, en datter, visste jeg at jeg måtte snakke med Barbara.
Hun måtte få høre det fra meg først.
Hvis det var en film, ville personen ha skreket og smelt med døren.
Og du ville sett på det som et øyeblikk for å fortelle historien.
Men jeg ser det ikke slik, for det var mange øyeblikk
hvor du kunne ha endret hele forløpet. For meg var det ikke det ene øyeblikket.
For meg drev vi fra hverandre. En kontinuerlig separasjon.
Jeg blir litt emosjonell nå, men jeg forteller sannheten.
Og hun sa: "Jeg elsker deg fortsatt. Jeg vil fortsatt være sammen med deg.
La oss finne en eller annen løsning." Og jeg sa: "Vel, takk."
I mange måneder visste ingen om det. Historien ble ikke offentliggjort.
Men hver gang vi diskuterte noe, hadde hun jokeren.
Hun sa: "Hold kjeft. Hvis verden får vite hva du har gjort, har du uansett tapt."
Jeg sa: "Du har rett, men jeg kan ikke ha et slikt forhold. Det er umulig."
Jeg sa: "Barbara, jeg tror vi trenger en pause."
BECKER OG KONA SKILLER LAG PÅ GRUNN AV HANS 'AFFÆRE'
Da Barbara og Boris kunngjorde at de ble separert,
offentliggjorde Angela, moren til Boris' yngste barn, Nobu-historien.
- Unnskyld meg. - Jeg sier ikke noe før rettssaken er over.
I motsetning til historien Boris fortalte meg, skal han i stedet...
BECKERS KJÆRLIGHETSBARN?
...ha fortalt en rekke skrøner for å fremstå som offeret i Nobu-affæren.
BECKER: JEG HAR IKKE FÅTT ET KJÆRLIGHETSBARN
BECKER SIER BARNET MÅ VÆRE DEN UBESMITTEDE UNNFANGELSE
'MAFIAPLAN' STÅR BAK BECKERS BARN
RUSSISK MAFIA PRØVDE Å STJELE SÆDEN MIN ANGELA SIER DE HADDE SEX I ET BØTTEKOTT
BECKER SKAL TA DNA-TEST FOR Å FÅ SLUTT PÅ KRANGELEN OM KJÆRLIGHETSBARNET
TESTEN SOM KAN KOSTE BECKER FLERE MILLIONER
Han sa ja til testen for lenge siden, da Anna ble født.
Hvis han hadde gjort det med en gang,
ville det aldri ha fått offentlig oppmerksomhet.
Da kunne han ha tatt seg av PR-problemene selv.
Ingen trengte å få vite hvordan eller når det skjedde.
LØGNEREN BORIS
Jeg skadet ikke ryktet hans. Han skadet det selv.
MOREN TIL BECKERS KJÆRLIGHETSBARN SIER DE HADDE MØTTES FØR
Velkommen til denne spesialsendingen, "Rosekrigene: Becker mot Becker".
Vi skal nå til Miami og vår korrespondent Christof Lang.
Han står foran Miami tingrett.
Du må forstå at det var en direktesending i Tyskland.
- Direktesending? - Direktesending i Tyskland
om rettssaken og skilsmissen til Boris og Barbara Becker.
Hele gårsdagen var veldig spennende
og dramatisk. Boris spiste frokost i går morges
og tok enda en prat med advokaten sin.
Så dro han til Fisher Island og møtte Barbara og advokaten hennes.
Det er forresten første gang de har snakket sammen siden bruddet.
Jeg fikk inntrykk av at han gjorde seg klar for en stor tenniskamp.
SKUEPROSESSEN
Barbara signerte en tysk avtale om særeie som begrenset hvor mye hun kunne få.
Hun gamblet på at hun kunne få mer i retten i Miami.
Hun dro til leiligheten vår på Miami Beach med våre to sønner.
Hun sa: "Jeg har de beste advokatene nå."
Så sa hun noe litt vemmelig, og jeg sa: "Da får jeg de nest beste advokatene."
Hun hadde de beste, jeg de nest beste. Det er greit.
BARBARAS ADVOKAT
Vi er veldig skuffet over manipulasjonsforsøket.
De prøver å antyde at hun kan ha kidnappet barna.
Sam Burstyn var en legendarisk advokat i Sør-Florida
som var kjent for profilerte narkotikasaker.
Han returnerte Boris' serve ved å latterliggjøre påstanden
om at Barbara hadde kidnappet barna ved å ta dem med til Miami.
Men Boris slo tilbake ved å spille det tyske kortet.
Jeg fikk høre at han var en aggressiv fyr,
at han åpenbart var skarp, og at jeg måtte være forsiktig.
Og jeg sa: "Kan jeg få en tolk? Jeg vil snakke på morsmålet mitt."
Da ble Sam litt sint, siden han mister fremdriften.
De stiller spørsmål som man må svare raskt på,
men med tolken går det mye saktere.
Det gikk ikke slik han hadde planlagt.
...vitneforklaringen må være...
Vi spurte om det var riktig at Barbara skulle få mer penger
i USA, til tross for den tyske ektepakten.
Tjuefire prosent svarte at det var riktig,
men 58 % mente at det ikke var rettferdig.
Det var mange rettslige volleyer.
Sam Burstyn truet med å stille spørsmål om Boris' uetiske forretningsførsel.
Til gjengjeld lovet Boris at advokatene ville grille Barbara i timevis.
Barbara ringte: "Vi må finne en løsning. Jeg vil ikke dra i retten i morgen."
Jeg sa: "Jeg spilte kortet mitt."
Jeg sa: "Som sagt, det er riktig av deg å gjøre det du gjør. Jeg rotet det til.
Men nå, seks måneder senere,
blir det vemmelig med advokatene og rettssaken og alt sammen.
Si hva du vil ha, så kan jeg gi deg det."
BECKERS SKILSMISSE ER INNVILGET, MEN DEN VIL KOSTE FLERE MILLIONER
Vi forhandlet. Vi inngikk en avtale om at vi ikke skal snakke om summen,
men tro meg, hun er en rik dame.
DE DYRESTE 5 SEKUNDENE I LIVET MITT
Med skilsmisseoppgjøret og barnebidraget økte Beckers utgifter.
NETTOTAP FOR BORIS
Så ble han dømt for skatteunndragelse og måtte betale store bøter.
BECKER KAN HAVNE I FENGSEL
Det var en tøff tapsrekke som Boris prøvde å håndtere med verdighet.
Han og Barbara kan tross alt ha lært noe
av sitatet til Kipling over døren til Wimbledons centercourt:
"Hvis du kan ta triumfen og misèren med samme ro og samme rygg av stål..."
Du knuser meg på TV.
Intenst.
Kan ikke få både i pose og sekk.
At jeg har en vakker familie, at jeg har barna mine, at jeg har dette livet,
er på grunn av smerten jeg måtte tåle.
Så jeg ser ikke bare på det som en lærerik opplevelse,
men som noe som måtte skje for at jeg skulle ende opp her,
for at du skulle snakke med meg, for at jeg skulle være her og ha barna.
Så jeg ser på helheten,
og det er sånn jeg ser på forholdet mitt til Boris.
Med mye takknemlighet for det som var og det som er,
og med kjærlighet, ikke sant?
Jeg trenger bare å snakke om det når du kommer.
Det er livet. Man må gå videre. Så lenge barna har det bra,
må vi voksne gå videre, og...
Problemet for meg var hva jeg skulle gjøre med datteren min.
Jeg sa: "Angela, jeg tror det er på tide at Anna møter brødrene sine."
Jeg har en finca på Mallorca. Vi dro på en stor familieferie
hvor jeg hadde Anna og Angela sammen i huset,
i tillegg til moren min, søsteren min og sønnene mine. Det var utrolig.
Hadde du fortalt meg det da dette skjedde, ville jeg sagt at det var umulig.
Uansett hva verden og mediene sier, er dette en normal familiesituasjon.
Jeg byttet på å være på Miami Beach
og i Zürich i Sveits.
Jeg tok med Noah for å spise pizza på en italiensk restaurant.
En kvinne gikk bort til baren.
Hun var den vakreste kvinnen jeg noensinne hadde sett.
En av Lillys beste kvaliteter var at hun alltid
tilpasset seg barna mine og tok seg av dem, inkludert datteren min.
Det er det viktigste i livet mitt. Hvis de liker deg,
så har du allerede overbevist meg, for de er så viktige.
Jeg sa: "Jeg syns vi burde gifte oss.
Jeg vil at du skal flytte til Europa." Hun sa:
"Ja. Jeg elsker deg. La oss gifte oss."
Velkommen til spesialsendingen om Boris' drømmebryllup i Sankt Moritz.
Prøvemiddagen var første punkt på agendaen da paret ankom Sankt Moritz
med privatflyet torsdag ettermiddag.
Det virker som om alle gleder seg.
Her kommer bruden.
Foran bilen prøver vaktene
å beskytte bruden mot fotografenes nysgjerrige øyne.
- Tilbake. - Ok. Kom igjen.
Jeg, Boris, tar deg, Sharlely, til min ektefelle.
Jeg skal elske og ære henne...
...og bli trofast hos ham...
- ...i gode og onde dager... - ...i gode og onde dager...
For et doublelag de hadde vært.
Grand Slam-vinneren Boris Becker har blitt del av trenerteamet til Novak Djokovic.
Djokovic kalte Becker "en legende".
Du kan bare finne deg til rette først.
Vi tar en rask titt.
- Vi tar opp. - Vi tar det fra begynnelsen.
Hvorfor kontaktet du Boris?
Mental styrke.
Det er sånn jeg ville beskrevet Boris.
Vi snakket sammen, og jeg sa: "Jeg er for gammel til å snakke tøv.
Jeg har fulgt deg og karrieren din, og du fremstår alltid som en slåsskjempe.
Men når du er i en finale, gir du fra deg seieren.
Du kollapser. Hvorfor det?" Han sa: "Ja, jeg er frustrert. Jeg..."
Jeg sa: "Det er en grunn til det. Vi må snakke om det."
"Du må tro på det jeg forteller deg,
og dette er det jeg mener om forehanden, serven, backhanden og holdningen din,
om at du forhaster deg og alt jeg har hørt om deg."
Seks timer senere sa han: "Vil du bli treneren min?"
Boris gjorde en flott jobb med Novak, men man kan på en måte si:
"Her. Gå ut på banen. Bra. Spill godt."
Det er Novak Djokovic vi snakker om. Det viste seg at han er ganske god.
De gjorde nok noen taktiske endringer.
Boris kjenner jo spillet, men dette handlet mer om det som foregår her.
Når du møter Rafa Nadal,
handler det ikke om hvor mange vinnere du slår.
Du må begynne settene bra.
Og du begynner bra ved ikke å miste selvtilliten.
Du må tro at det bare er et tidsspørsmål før du tar ledelsen,
og med Boris vokste han som person.
Det blir personlig.
"Vil du at moren din skal gråte, eller at moren hans skal gråte?
Du er en stolt serber og familiefar. Du gjør alt for å beskytte familien.
Det er sånn du må spille. Det er holdningen.
For Rafa, Roger og Andy ønsker å gjøre det samme.
De vil beskytte familiene sine. Gå ut og gjør det."
Så måtte vi overvinne noen indre demoner som jeg ikke kan snakke om.
Hvorfor han snublet i siste hinder.
Boris oppdaget at Novak var så hjemsøkt av noe han hadde gjort utenfor banen,
at han underbevisst straffet seg selv på banen ved å tape i de siste rundene.
Boris fortalte Novak at han måtte ta seg av de indre demonene for å vinne.
Vi snakket om aktivitetene utenfor banen som kunne gagne meg,
og også om de andre aktivitetene som faktisk er distraherende.
Han spurte: "Hva vil du få ut av tennis?
Har du et klart mål?" Så jeg sa: "Ja, selvfølgelig.
Jeg vil skrive historie, og jeg vil gjøre det sammen med deg."
Vi fant tonen med en gang.
Hele grunnen til at vi skulle få forholdet til å fungere,
var for å vinne.
Og jeg er ikke fornøyd før han løfter pokalen.
- Det er utrolig. - Ikke sant?
Den kampen var en berg-og-dal-bane.
Når man møter Roger på gress, må man spille på sitt beste for å kunne vinne.
Spillet har forandret seg.
En gratis tennisleksjon til dere. Roger Federer forandret spillestilen sin.
Han står ved grunnlinjen.
Han slår ballen mye tidligere. Han går i angrep på returene,
og han overrasker alle fordi han har teknikken til å gjøre det.
Det må ligge i blodet. Det må bli et instinkt.
Novak har evnen til å slå ballen veldig raskt på halvvolley.
Han måtte tilpasse seg Rogers stil.
Det er en kamp. Uforutsigbare ting skjer. Noen tar deg ut av komfortsonen din.
- Kom igjen! - Djokovic er sint.
Novak er veldig emosjonell.
Han blir alltid hissig når tilskuerne heier på den andre fyren.
Han benytter seg av det, og han peker ofte på tilskuerne for å si:
"Dere har vekket meg nå. Jeg skal slå denne fyren."
Men noen ganger slår det feil.
Han blir frustrert og mister besinnelsen. Han greier ikke å tenke klart og taper.
Det magiske ordet er balanse.
Det å ha ham der... Han var så rolig og sterk, og han ga ikke etter.
Han vet hva jeg gjennomgår.
"Ok, jeg er der jeg trenger å være igjen og fokuserer på neste poeng."
Gjennom hele kampen svingte det frem og tilbake.
I de viktigste øyeblikkene
fikk jeg ekstra krefter av å ha Boris der. Jeg følte at jeg kunne takle utfordringen.
Utrolig.
Djokovic vinner denne klassikeren.
- 6-7, 6-4, 7-6... - 6-4 i femte sett.
De klemmer hverandre, og det vil nok disse to også gjøre. Vidunderlig finale.
Han går gjennom porten for å omfavne sine venner og kjære.
Godt jobbet, Boris.
2014 var på en måte et springbrett for meg.
Det var da vi virkelig fikk vind i seilene, og det gjorde
at vi kunne gjøre det veldig bra de neste to og et halvt årene.
Djokovic vant de to neste ATP-sluttspillene,
og fem av de neste sju Grand Slam- turneringene, inkludert French Open.
Men sommeren 2016 begynte det evige fokuset og presset å kreve sitt.
Det er helt opp til deg å bli mester.
Jeg gikk gjennom en periode hvor jeg
prøvde å finne meg selv utenfor banen.
Jeg så at intensiteten og motivasjonen sank.
Naturlig. Hvor mye mer kan du ønske å vinne?
Spilte i tredje runde i Wimbledon.
Spillet ble avbrutt på grunn av regn, og jeg satt på et rom.
Jeg bare satt der og sa til teamet mitt: "Kan dere gå? Jeg vil være alene."
Jeg bare så på veggen og var helt sløv.
Jeg hadde ingen drivkraft.
Da visste jeg at han ønsket å fortelle meg noe.
Han sa: "Hør her, sjef. Jeg er litt sliten.
Jeg vil ikke spille slik jeg pleide."
"Hør her. For det første er jeg glad i deg.
Og jeg respekterer deg. Og vi har gjort noe sammen
som har vært en utrolig reise for meg, Boris Becker.
Jeg lærte noe om meg selv, om tennis, og kanskje litt om deg.
Jeg er ikke god på å tape.
Hvis du vil dra til Shanghai eller Paris,
og du er glad for å være der, så er jeg feil fyr for deg.
Vi burde nok slutte."
Selv etter det beholdt vi forholdet vårt. Vi sluttet aldri.
Han stilte alltid opp. Han stiller fortsatt opp.
Boris er som familie for meg.
Shatzi!
Supert.
- Står til? - Bra.
- Godt å se deg. - La oss sette i gang.
- Vi setter i gang. - La oss sette i gang.
Jeg liker det.
- Nå gjelder det. - Nå...
- Bra. - Veldig bra.
Ja. Jeg liker det. Alt er i orden med meg.
Men nå er du litt mer fokusert.
- Det vet du. - Det er bra.
Ok.
Jeg vil lære noe av mesteren.
Å returnere og bevege seg.
Jeg skal løpe til nettet.
Tennis er et binært spill som måles i treff og bommer, én og null.
På banen visste Boris hvordan man benyttet tallene.
Utenfor banen skjønte han seg visst aldri på dem.
Det er kanskje best å begynne med at du forklarer det.
Jeg skjønner det ikke, og jeg tror mange ikke skjønner det.
Hvordan gikk du konkurs til å begynne med?
Godt spørsmål. Det er få som har spurt meg om det.
Jeg prøver å forklare det så godt jeg kan.
Takk, sir. Tusen takk. Velsigne deg.
Flott.
Mange idrettsutøvere tror at pengene vi tjener
mens vi er aktive, vil fortsette å renne inn etterpå.
Så vi tilpasser ikke livsstilen raskt nok.
Du fortsetter å bruke penger som du ikke tjener lenger.
Du bruker pengene du tjente før. Så jeg skylder på meg selv.
- Takk. - Takk, Boris.
- Boris. - Takk.
Boris!
Jeg sa til ham: "Boris, sett pengene i banken
og vær fornøyd med å få to, tre, fem prosent avkastning.
Du kan ikke bruke dem." "Nei. Jeg er god på å investere."
Jeg sa: "Bra. Vil du spille Monopol?
Ta fem prosent av alle pengene du har, flere millioner, og lek med dem.
Og når du har tapt alle pengene, kan du si 'jeg lærte en lekse'."
Men barnet med flammen.
Og enda viktigere, folkene rundt ham...
...som utnyttet ham.
Det er lett å se hvorfor en stjerne som Boris
tiltrakk seg folk som kunne utnytte ham.
Han er sjarmerende, kanskje litt naiv.
Han er karismatisk og kjempeberømt. En fyr man alltid har det gøy sammen med.
Han lever slik han spilte tennis:
Han løper mot nettet, tar sjanser, satser alt.
I mange år gjorde forretningsavtalen
med Hans-Dieter Cleven at han kunne leve som en rockestjerne.
Cleven var produsenten.
Han betalte regningene, inngikk avtaler på servietter og tok seg av regnskapet.
Cleven passet alltid på at Boris hadde nok penger til å leve i sus og dus.
Til gjengjeld fikk Cleven halvparten av overskuddet fra å markedsføre Boris,
og han fikk dele rampelyset med stjernen.
Han var i bryllupet til Boris og Lilly og arrangerte en oktoberfest
med dirndl og lederhosen.
Boris og Lilly hang med milliardærer
som John Caudwell, en brite som grunnla og solgte et mobilimperium.
De tilbrakte stadig mer tid på Mallorca
og bygget ut herskapshuset med ti soverom på en tomt på 215 mål.
Ja, den tidligere tennisguden Boris Becker er nå også på TV.
Velkommen til min finca på Mallorca. Velkommen til Boris Becker TV.
Dette er gangen. Her oppe til høyre har vi soverommet.
Der skal det ikke være kameraer! Vi går videre til stuen.
Kanskje du ser en peis.
Vi ansatte seks marokkanere som jobbet i et halvt år med mønsteret.
Jeg trenger sport for å leve. På min alder går det ikke så bra å jogge.
Derfor må jeg svømme mer. Her kan jeg lette litt på trykket.
Huset i Spania var flott, men jeg bodde i Sveits.
I 2012 sa Lilly: "Boris, kan vi flytte til Wimbledon?" Jeg sa: "Hva?"
Er det én landsby jeg elsker og kaller mitt hjem, så er det Wimbledon.
De kaller meg den mest populære tyskeren i England.
Svaret mitt er at jeg ikke tror den listen er så lang.
Jeg føler meg hjemme. Vi har bodd i London siden da.
Hallo, Boris. Godt å se deg, sir.
Boris forteller historien som om han og Lilly slo seg til ro
til et liv med te og tebrød. Men det var dyrt å være jetsetter,
og han hadde fortsatt ikke lært seg å føre regnskap.
Da Lilly ville forlate Sveits, skilte Boris lag med Cleven.
Men da endte han opp med en skatteregning på tre millioner euro i Sveits
som han ikke kunne betale.
Cleven var borte, så Boris ba handelsbanken Arbuthnot Latham om hjelp.
De tilbød ham en løsning.
Boris kunne låne 4,6 millioner euro,
sikret med hans fremtidige inntekter som merkevareambassadør og TV-personlighet.
Boris Becker!
Englands yndlingstysker måtte vel kunne betale tilbake lånet.
Et år etter at jeg tok opp lånet, kunne jeg ikke betale tilbake det jeg skulle,
siden jeg mistet noen kontrakter.
Scheisse.
Var jeg en drittsekk, kunne jeg ha sagt: "Dere lagde kontrakten. Uflaks."
Men jeg var ikke en drittsekk. Jeg sa: "Jeg har en finca i Spania
som er verdsatt til ti millioner euro.
Så dere har sikkerhet i fincaen,
og jeg får tid til å betale dere tilbake med mine fremtidige inntekter."
Men så fant vi ut at det var tatt opp et lån med sikkerhet i fincaen
fra en mellomfinansiering som jeg fikk av John Caudwell.
- John. Hyggelig å se deg. - Hei. Godt å se deg.
Takk for at du tok deg tid.
Man får ikke slikt på IKEA.
Siden det var mellomfinansiering, hadde lånet en rente på 25 %.
Hvorfor så høy rente? A: Jeg trengte pengene raskt.
B: Jeg skulle selge fincaen innen tre måneder.
Du skal selge huset, men du trenger penger til oppussingen.
Så du tar opp et kortsiktig lån med høye renter.
Men i dette tilfellet var situasjonen mer desperat enn Boris sier.
Boris skyldte entreprenørene 500 000 euro, og han hadde mange andre utgifter
han måtte ta seg av.
Ville lånet være nok til å dekke alt?
Hvorfor tok du opp mellomfinansieringslånet på 1,2 millioner?
Jeg kan ikke fortelle om alle utbetalinger,
men jeg gjorde det ikke for egen vinnings skyld.
Jeg hadde regninger å betale. Livsstilen min var nok fortsatt for dyr.
Jeg hadde en ekskone å betale. Jeg hadde fire barn.
Ikke for egen vinnings skyld, men for å betale dyre regninger.
Boris pusset aldri opp fincaen.
Da folk fikk vite at ingen var hjemme, flyttet det inn ubudne gjester.
Har noen lyst til å gå tur?
Kom.
Et mål som er oppnådd?
Absolutt.
Det ble visstnok gjort av marokkanere.
De har gjort alt det for hånd.
- Boris Beckers basketballbane. - Tennisbane.
Ja, tennisbane.
Det var med denne racketen Boris Becker vant Wimbledon i 1985, 1986 og 1987.
Det er fortsatt litt igjen av bursdagskaken.
Vi bare sitter i boblebadet...
I et boblebad som Boris Becker har brukt.
Det er en stor sak i mediene nå.
Men hvis du lever slik og bare forlater det...
En gang var jeg en veldig rik mann.
Selv da jeg gikk konkurs, var jeg utrolig nok fortsatt millionær.
Så var det for sent.
Jeg måtte betale skatt her, barnebidrag der,
økonomiske... Alt mulig.
Så jeg prøvde hele tiden å tjene nok penger til å holde båten flytende.
Men hullet var gravd opp alt.
Og spadene ble stadig dyrere.
Med renter på 25 % steg gjelden til himmels, og Boris kunne ikke betale.
Så den britiske banken overtalte en domstol i London
til å begjære ham konkurs.
Konkursen var tung for Boris.
Dette er to Renshaw-pokaler som er kopier av originalen.
Udatert, men...
Retten oppnevnte advokaten Mark Ford til å innkreve halvparten av Boris' inntekt,
og til å likvidere de mest verdifulle eiendelene for å nedbetale kreditorene.
Ved en konkurs blir eiendelene dine,
eller i hvert fall unødvendige eiendeler, gjort tilgjengelige for kreditorene.
Forvalteren tar seg av eiendelene,
og så er det opp til ham å kontakte spesialister for å selge dem.
Dette høres ikke bra ut, men som spiller betyr pokalen veldig lite.
Skal du se på pokalene dine når du er 17? Tenk så kjedelig.
De betyr bare noe når du blir eldre.
Jeg vil vise frem pokalene mine til barna mine nå. Virkelig.
Hva kan jeg gjøre?
Plutselig dukket det opp en livline fra helt uventet hold.
Den sentralafrikanske republikk.
De tilbød Boris en viktig stilling som kunne forandre alt.
Han ble invitert til å bli en attaché for sportslige og kulturelle forhold.
Dette skjedde takket være Stephan Welk, som ordnet Beckers diplomatpass.
Welk var en selverklært ekspert på diplomati.
Jeg hadde aldri møtt Stephan før. Han sa:
"Presidenten og ambassadøren respekterer ditt internasjonale omdømme.
Med familien din har du bedre forståelse for problemene enn de fleste hvite.
Og de vurderer å gi deg en plass i Sikkerhetsrådet i New York."
Jeg sa: "Det låter seriøst."
Stephan sa at vi kunne bruke immunitetsstatusen
til å stoppe konkursbehandlingen.
Jeg sa: "Vent. Det ene har ingenting å gjøre med det andre."
Du har selv sagt:
"Jeg har nå krevd diplomatisk immunitet, noe jeg måtte gjøre
for å få slutt på denne farsen." Så du har selv sett sammenhengen.
Det stemmer, men det ene har ingenting å gjøre med det andre.
Jeg var forvirret.
Boris' advokater sa offentlig
at hans status som ambassadør ga ham immunitet mot konkurs.
Boris sa det var både sant og usant. Det ene hadde ingenting å gjøre med det andre.
Jeg lurte på hva de mente i Den sentralafrikanske republikk.
Vil man finne Boris Becker i Den sentralafrikanske republikk,
så burde man først sjekke den lokale tennisklubben.
Monsieur?
Hvor er Boris Becker?
- Ambassadøren? Goodwillambassadøren. - Ja.
Akkurat.
Han er ikke på den lokale tennisklubben.
Hva med på en fest full av diplomater?
Hva syns diplomatene om at Boris er diplomat?
- Du kjenner ryktene... - De ler!
Er det sant?
Jeg er tysker, ja, men jeg har ikke møtt noen tyskere i byen ennå.
Han er en mange kjenner til og respekterer,
og plutselig hører du om slike ting, og leser om slike ting.
Og du vet ikke hva du skal tro.
- Har du sentralafrikansk pass? - Ja, det har jeg.
Dette skal være dokumentet som ble fremlagt i retten
av Mr. Beckers advokater som bevis på at han ikke kan bli tiltalt.
Hva sier mannen hvis signatur er på dokumentet?
Det er falskt.
Er Mr. Boris Becker en del av etterforskningen din?
Ja. Han var delaktig i å få passet på feil måte.
Jeg har et ekte pass.
Det var på ambassaden i Brussel forrige gang jeg sjekket.
Jeg sa: "Gud, hvorfor meg? Hvorfor meg igjen?"
Jeg trodde på utenriksministeren, og derfor er det en svindel?
Jeg fortalte Stephan et sannhetens ord.
FROKOST PÅ "PALASSET" FOR 540 000 EURO
Welk var en svindler, og han ble arrestert.
WELK BLE ARRESTERT SENT I AUGUST
Boris' diplomatpass viste seg å være fra et parti som ble stjålet.
BLAKKE BECKER TATT MED FALSKT PASS
De falske passene ble solgt til langere og bedragere.
Et av dem endte opp hos sønnen til en sveitsisk millionær.
Han sprengte Ferrarien sin med vilje for å få forsikringspengene.
Se opp, Lilly. Flott. Takk, Boris.
Det var en interessant tid.
Kort tid senere forlangte kona mi skilsmisse.
BOOM BOOM BORIS SLÅR TILBAKE MOT RYKTENE OM KONKURSEN
BORIS' KONE RØPER AT HUN STADIG DRIKKER SEG FULL PÅ VODKA
BORIS' HAVARERTE EKTESKAP
OG HVA SOM SKJEDDE DEN KVELDEN POLITIET KOM PÅ BESØK UNDER WIMBLEDON
SKILSMISSE ETTER 13 ÅR
Vi er ikke enige om det økonomiske.
Alle som kjenner meg, vet at jeg er en sjenerøs fyr,
og jeg ønsker henne alt godt.
Når jeg er på bena igjen, fri og alt det der,
skal vi sette oss ned og finne en løsning.
På tennisbanen pleide Boris ofte å finne en løsning.
Og det virket som om han fant en løsning på sine økonomiske problemer også.
Den engelske banken godtok fincaen som tilbakebetaling av gjelden.
Det virket som om Boris hadde vunnet, men så kom en annen motstander:
Hans tidligere partner, Hans-Dieter Cleven.
Cleven ble såret over hvordan Boris avsluttet forholdet,
og påsto plutselig at Boris skyldte ham over 40 millioner euro.
Boris nektet for det.
De to mennene kjempet to ganger i retten i Sveits. Boris vant begge gangene.
Men Boris fikk sjokk da den engelske konkursforvalteren ble overbevist om
at han faktisk sto i gjeld til Cleven.
Konkursbehandlingen var nesten over. Plutselig ble vi alle overrasket
da forvalteren tok med kravet hans i konkursbehandlingen.
A: Hvorfor skulle jeg betale tilbake noe på det tynne grunnlaget?
B: Jeg har ikke pengene.
Ikke sant? Hva skal jeg gjøre? Så nå har jeg vært konkurs i fem år
på grunn av et krav som aldri har blitt bekreftet noe sted i verden,
inkludert i Sveits.
Skjønner jeg det? Nei.
Skjer det? Ja.
Det var vanskelig å forstå historien,
med mindre du så på det som et havarert ekteskap.
Vakkert i begynnelsen, et rot mot slutten.
Som en del av skilsmissen la Cleven frem det som så ut som en gjeldsliste
med uklare belastninger, lånekostnader, private utgifter.
Og ingen kvitteringer.
PRIVATE UTGIFTER? KVITTERINGER?
Den sveitsiske domstolen avfeide kravene, men Becker skrev under på dokumentet
som en tjeneste, ifølge ham selv, for å hjelpe Cleven med å få skattefradrag.
Jeg ble forbløffet da jeg fant dokumentet. Hva var det Boris tenkte på?
Boris reiste til Zürich for et siste oppgjør.
På et møterom på flyplassen
prøvde Boris og hans advokat å få til en avtale med Cleven.
Etter lange forhandlinger kom Cleven med et uvanlig tilbud.
Cleven ville gi avkall på flere millionene euro
hvis Boris bare kom tilbake til ham.
Det var ikke en pris Boris var villig til å betale. Han dro tilbake til London.
London viste seg å være en rettslig felle.
Forvalteren nektet å la Boris
bruke sin minkende formue på advokater til å saksøke Cleven.
I stedet støttet forvalteren Clevens krav til Becker.
To måneder senere begynte straffesaken.
Mr. Becker sa "jeg visste det ikke" eller "jeg fikk dårlige råd"
eller "rådgiverne mine sa at jeg ikke skulle gjøre X eller gjøre Y".
AKTOR
- Du trodde ikke på det? - Nei, det er derfor vi er her.
BECKER ANKLAGD FOR Å GJEMME POKALER
Forsvaret aksepterte at pengene hadde blitt overført.
Eiendeler fantes som han sa ikke fantes.
Alt handlet om hva Mr. Becker sa at han visste eller ikke visste om.
Jeg sa at han var uærlig, og han sa at han var ærlig.
JEG SKJULTE IKKE 2 MILLIONER PUND
I retten og blant folk flest endte saken opp med å handle om karakter.
Var Boris bare dumdristig og naiv, eller var han en selvgod idrettsutøver
som ikke følte at han trengte å følge reglene?
Gjør Boris rik igjen.
Dette er det dere har gitt. Dere har donert 541,11 euro.
Kanskje vi kan gi ham pengene der.
Boris! Vi har en liten gave til deg. Fra Oliver Pocher og publikummet hans.
532,38 euro i gave. Til deg! Boris!
Kan du i det minste vinke til pengene?
Boris Becker måtte stille i retten i London i dag.
Forvalteren sier jeg ikke samarbeider.
Han tror jeg gjemmer pokaler, at jeg gjemmer ditt og datt.
Man kommer til den kriminelle delen.
Og så går de etter deg.
Paparazzoene ventet utenfor for å få et glimt av Boris og kjæresten Lilian
under den langvarige rettssaken.
For juryen var ikke eiendelene han gjemte eller betalingene til ekskonene
like viktig som å se på Beckers fortid, nåtid og fremtid.
Hadde han lært å fortelle sannheten, eller fortalte han seg selv historier
om en 17-åring som ble mester i for ung alder for sitt eget beste?
Boris Becker har blitt funnet skyldig
på fire tiltalepunkter under konkursloven, etter konkursen hans i 2017.
"DU HAR MISTET KARRIEREN OG RYKTET."
Dommeren sa: "Du har følt ydmykelse
som et resultat av rettssaken, men du har ikke vist ydmykhet."
Ydmykhet og ydmykelse. Jeg syntes det var litt urettferdig
at dommeren forventet begge deler.
Det er som hvordan vi som fans forventer at spillerne
skal være onde på banen og sjenerøse på pressekonferansene.
Hvordan kan noen, selv et barn født i Wimbledon,
få det til å gi mening?
Han så mye på fortiden, på hva han hadde oppnådd og gjort.
For å bli mester må du tro at du er uovervinnelig,
at du er uslåelig. Du må kjempe til siste slutt.
Og du må nok gjøre hva som helst for å vinne poenget, gamet eller settet.
Så det, etter min mening,
løfter deg nok opp til et nivå hvor du tror at du er uovervinnelig,
også i virkeligheten, men sånn er det ikke.
TO DAGER FØR STRAFFEUTMÅLINGEN
Jeg ville snakke med deg fordi jeg kanskje ikke får sjansen igjen.
Jeg mottar dommen om to dager.
Hver eneste dag ber jeg til Gud om at jeg får en mild dom.
Ideelt sett en betinget dom.
Jeg godtar den dommen jeg får. Jeg har ikke noe valg.
Det er der vi er nå.
Det er onsdag ettermiddag. På fredag får jeg vite resten av livet mitt.
Hvordan har du fått det til å gi mening?
Hva har du tenkt på de siste...
Det er tøft.
Veldig tungt.
Det er tungt.
Jeg har nådd bunnen.
Jeg vet ikke hva jeg skal tro.
Jeg skal ta følgene.
Jeg skal ikke gjemme meg eller rømme... Jeg godtar den dommen jeg får.
Det er en grunn til dette. Det er en grunn til at dette skjer.
Livet mitt har alltid vært litt annerledes enn de fleste andres liv.
Jeg hadde en annen oppdragelse. Å vinne Wimbledon som 17-åring var annerledes.
De neste 36-37 årene siden har vært annerledes.
Jeg vet ikke hva jeg skal si, annet enn lykke til på fredag.
Ja. Takk. Tenn et lys for meg på fredag.
Sånn ser det ut på centercourt. Jeg har med meg John McEnroe denne første dagen.
Vi må nyte hver eneste dag her.
Jeg skal være kort og konsis. Boris, vi er glad i deg. Jeg savner deg.
Jeg er 54 år nå. Det er ikke slutten ennå. Det kommer et kapittel til.
- God morgen. - God morgen.
- God morgen, ja. - Ha en fin dag, Boris.
- Takk. - Nyt resten av dagen.
Takk.
Man må være sårbar og innrømme sine begrensninger og feil.
Kanskje han får muligheten til å forsone seg med fortiden,
som jeg tror har hjemsøkt ham i lang tid.
Dette er slutten på en lang reise som begynte for flere år siden.
"HVIS DU KAN TA TRIUMFEN OG MISÈREN MED SAMME RO OG SAMME RYGG AV STÅL"
Årene mine.
Alt jeg sier, er sant. Det skjedde virkelig.
Gå alltid til venstre.
Her begynte det.
Boris Becker ble født den dagen i London.
Og etter den dagen adopterte Tyskland ham.
Fint her, ikke sant?
Jeg mener, til syvende og sist...
Jeg vet det låter veldig poetisk, men det er her jeg ble født.
Det er derfor vi lager denne filmen og snakker om Wimbledon
og alt sammen. Fordi det var her det hele begynte.
Hvis jeg ikke hadde snudd den kampen, ville alt ha skjedd på en annen måte.
Jeg var ikke moden nok på den tiden
til å takle mange av tingene som traff meg etterpå.
Alt var veldig strengt og seriøst på den tiden.
Det er derfor jeg gjerne skulle fått noen år til.
Du kan si: "Du kunne ha gjort det lettere.
Du kunne ha sagt ja til ditt, glattet over datt..." Men det er ikke meg.
Ingen ba meg om å vinne Wimbledon da jeg var 17. Jeg bare gjorde det.
Så det er en del av DNA-et mitt, og jeg er stolt av det. Det er den jeg er.
ETTER 8 MÅNEDER I FENGSEL BLE BORIS LØSLATT OG UTVIST FRA STORBRITANNIA.
IFØLGE BRITISK STRAFFELOV
FÅR IKKE BECKER KOMME TILBAKE IGJEN FØR I NOVEMBER 2024.
TIL MINNE OM NICK BOLLETTIERI
Tekst: Espen Stokka