Dere har hatt underhud, hud, muskulatur. Denne uken skal vi bare jobbe med
Julie var skuffet over seg selv. Dette pleide å være så lett.
Hun var fortsatt blant de beste, men det var for mange forstyrrelser, meldinger,
oppdateringer, for mye i feeden, for mye i verden hun ikke kunne gjøre noe med.
Hun hadde kanskje ant det som en gnagende uro hun hadde fortrengt i puggingen,
druknet i digitale forstyrrelser.
Det var feil. Dette var ikke henne. Hun var her bare fordi medisin
var det eneste studiet der arbeidet på videregående telte.
Hvor alle sekserne hun hadde samlet opp betydde noe.
Det var da det slo henne.
Hennes lidenskap hadde alltid vært sjelen. Tanker, ikke kroppen.
Kirurgi er som sånn... Veldig konkret.
- Eller nesten som en snekker, eller... - Men nå...
Min lidenskap har alltid vært det som skjer inni oss, tanker og følelser.
- Det var som om et vindu åpnet seg. - Ikke kroppen.
Herregud, hvis psykologi gjør deg lykkelig, gjør det.
Det syns jeg er skikkelig modig.
Jeg klarer det ikke lenger. Vil det ikke.
Hun gjorde det slutt. Han var knust, men
måtte bare beundre måten hun tok styring over livet sitt på.
Hun så på de andre studentene. Norges fremtidige sjelesørgere.
Flinke piker på randen av spiseforstyrrelser.
Si du er i selskap
Julie satt fast i skoleflinkheten sin. All puggingen. Når skulle livet begynne?
Hva heter du?
- Julie. - Julie. Personen heter Julie, og...
La oss si vi er på cocktailparty,
og vi kjenner at her er det en slags type attraksjon. Helt hypotetisk.
Egentlig var hun en visuell person.
Jeg har skjønt at jeg vil bli fotograf.
Fotograf? Ja
Julie brukte resten av studielånet på fotoutstyr.
- Det er viktig at du finner ut av dette. - Det var slutt på å holde igjen.
- Trenger du hjelp? - Hun fikk jobb i en bokhandel.
- Hun begynte på et fotokurs. - Sykt bra.
Fikk nye venner. Det føltes som å komme hjem.
Oslo var med ett en helt annen by. Det var andre steder. Nye mennesker.
- Hei. Aksel. - Alle snakker om deg.
- Det er du som lager Gaupe? - Han var en kjent tegner.
- Har du lest det? - Ja.
- Ja? - Hun lot som hun hadde lest det.
Hun husket bare én stripe hun hadde opplevd som mildt sexistisk.
Jeg er litt sånn selv. Aldri ordentlig fornøyd.
Det eneste som er verre enn alle idiotene, er deg selv. Men...
Hvis det går lenger nå, blir jeg forelsket i deg, og da... Da er det for sent, så...
Hvorfor ikke bare si at... vi...
Vi slutter å se hverandre nå.
Det er aldersforskjellen som er problemet. Jeg er redd for
at vi skal havne i en ond sirkel hvor du, fordi du er yngre enn meg...
At du begynner å lure på hvem du er, også...
Jeg er over 40, går inn i en ny livsfase.
Og du må bruke den tiden på å finne ut hvem du er.
Men jeg vil ikke være der og vente på det. Jeg vil at du skal være helt fri i det.
Jeg er bare redd for at vi skal komme dit.
Senere fortalte hun alltid at det var da, det var da hun ble forelsket i ham.
Å, takk.
Du, den bagen. Skal jeg ta den på soverommet?
- Jeg har to av en bok, jeg. - Hæ?
Ja. Jeg kan kaste den ene.
Altså, kan jeg få to bokhyller?
Ja, hvor mange klesskap skal du ha?
- Hvor mye kan jeg få? - Nei, det... Det er ikke sånn det funker.
Det er noe... Det er gammelt glass med bølger i.
- Nei, ikke gjør det. Ikke sånn. - Hva da?
Nei, nei! Du tar den haspen der. Jeg er så redd for at det skal knuse.
- For jeg liker å sitte der og se ut... - Du tuller nå.
Du, sånn er det å være i et forhold.
Hun er bare litt kjølig mot meg. Hun har ikke vært det før.
Nei? Hva tror du det handler om?
Ja, det er litt flaut å si det. Vi har vært liksom single sammen.
Levd det livet, også plutselig flytter jeg inn hos deg og...
Har blitt lykkelig?
Å, nei, nei, nei!
- Og det... Har du vært sammen med ham? - Ja, veldig kort periode.
- Én... - Nei, herregud!
- Du er så vanlig! - Eller kanskje vi bare skal knulle?
Hallo! Hallo!
- Aksel! - Hei, Anna.
- Godt å se deg. - Deg òg.
- Går det bra? - Hei.
Hei, Martin.
Veldig hyggelig!
- Hey! - Hei.
Nei, pappa tegnet det. Vi burde pusse opp, men har ikke villet gjøre noe.
- Nei, men det er jo superfint. - Jo, men det er sånne ting. Fuktighet.
Ja. Vi må sove her fordi vi ikke har barn.
Fritt for å sove øverst.
- Å, jeg føler alltid at Tone misliker meg. - Hun er bare litt sjenert.
Det sier du om folk du syns er kjedelige.
- Å, det der må jeg prøve! - Ok.
- Takk skal du ha. - Vin.
- Deilig. - Vin de blanc. Såpass?
- Nei! - Ja, men...
Ok, er du vant til barnefamilier? Mange barnefamilier i vennekretsen?
Nei. Jeg har én.
Ja, da er det sikkert litt uvant for deg.
- De er veldig søte. - Takk.
Men ellers? Hva holder du på med, Julie? Aksel sa at du driver og skriver litt?
- Nei... Jeg kan ikke kalle det skriving. - Er du beskjeden?
- Nei. - Du har lært?
Ja, men er det noe du vil? Altså, som du kunne tenke deg å jobbe med, eller...?
Det ble veldig mye spørsmål. Da vi studerte var det vulgært å snakke om sånt.
- Deilig. - Ja, egentlig.
Nei, men det var mye frihet i det òg. Det er annerledes å være ung i dag.
Jeg syns det er hjerteskjærende. Finnes ikke ro til ettertanke.
Det er hele tiden noe på skjermen. William skal hele tiden...
Hvis ikke vi går mellom er han alltid på.
- Ok. - Nei, nå er det ikke dere, altså.
- Nei, det er... - Fremdeles er det Julie som er nærmest.
- Det er leggetid. - Ja.
- Hun er litt på overtid. - Nei!
- Jo!
Nei, jeg vil ikke legge meg!
Jeg vil ikke legge meg!
Eva, vi orker ikke en sånn scene i kveld òg! Kom her!
- Ta henne nå, da! - Jeg vil ikke!
- Nå slipper du! - Nei!
- Tullejente! Slutt! - Jeg vil ikke!
- Men jeg vil at du skal legge deg! - Nei, jeg vil ikke! Jeg vil ikke!
Nei! Jeg vil ikke legge meg!
- Heftig med barn. - Nei, det går bra.
- Moro med kids. - Takk.
- Nå er vi her. Prøv å ha det hyggelig. - Vi kan ikke krangle nå.
Det er barn her, det er kaos og... Men bare prøv å liksom...
- Du kan jo prøve å leke med dem eller noe? - Vær så snill.
- Ikke begynn med det med barn. - Sorry. Det var ikke jeg som begynte.
Nei, du er sammen med en som er yngre enn deg. Henger etter dem.
Du blir jo snart 30, så det er ikke helt feil alder å få barn i.
Altså, jeg er 44, vil videre i livet. Med deg.
Det har egentlig ingenting med de folka her å gjøre.
Jeg bare føler at du venter på noe. Jeg skjønner ikke hva det er lenger.
- Hallo? - Ja, men... Faen.
Jeg ville ikke inn i det her. Virkelig ikke. Og det...
Alt skjer ut ifra dine premisser, alltid.
Nå har du fri, så da er vi på ferie. Etter at du har utgitt, begynner du å kjede deg.
Så begynner du å snakke om barn. Når du er rundt folk som har barn, kommer det opp.
- Nei, det vet du ikke er sant. - Det er sant.
Og så får du en idé til noe nytt, og blir borte. Da sitter du bøyd over tegnebordet.
Hva er det du sier nå, Julie? Ikke begynn med det tullet nå.
- Vær litt stille, vær så snill. - Jeg hadde stilt opp om vi fikk barn.
Det vet du, for jeg har jo lyst på barn.
Ja, det har jeg også, på et eller annet tidspunkt.
Jeg vet ikke. Jeg har null morsinstinkt, du ser jo selv?
Nei, du hadde blitt en fantastisk mamma. Det er jeg helt sikker på.
Jeg vil det, jeg vil ha barn. På et eller annet tidspunkt.
Hva er det vi venter på? Hva er det du vil at skal skje før vi får et barn?
Nei, jeg vet ikke hva det er.
- Jammen, jeg vil ha gjort mer ting først. - Hva er det du skal gjøre?
- Hva står i veien? - Jeg vet ikke! Hvorfor skal du vite det?
Nei, men konseptet er feil. Det er mange som får barn
uten å være avklart med alt i livet.
Det bare kommer et barn. Så må man deale med det. Sånn er det for de fleste.
Vet du hva? Jeg vil ikke at alt skal skje ut ifra dine premisser, dine behov.
- Greit, jeg skjønner det. Men hva vil du? - Vær så snill.
- Nå må vi slutte. - Ok.
Jeg må sove hvis jeg skal klare å være sammen med de folka.
Men jeg har en kompis som har...
Han mener at vi har... Man har et tilmålt antall sædceller, da.
La oss si tre tusen... Tre billioner i løpet av et liv.
- Vi bruker det opp hvis vi runker for mye. - Du, Portnoy, nå roer vi ned lite grann.
Nei, det er jo interessant.
Jeg føler at jeg har fullstendig oversikt over hva menn sliter med.
Ereksjonsproblemer og morrabrød og fascinasjon for unge piker og...
- Tidlig ejakulasjon. - Bra jobba, Aksel. Setter deg i godt lys.
Nei, men alle bøker og filmer handler om det. Hvor er kvinners menstruasjon,
ejakulasjon og kåtskap?
Ja, kan ikke du fortelle? I saftig detalj?
Nei, det er ikke det som er poenget. Det burde vært greit å snakke om.
Altså, hvis menn hadde hatt mensen, da. Vi hadde ikke hørt om annet.
Jammen, kan du... Kan du womansplaine det litt bedre?
Å? Hva tenker du på?
Ja, sånn i... i mansplaineversjonen.
- Hva da? - Nei, liksom mansplaining...
Det er da en 45 år gammel mann forklarer en yngre pike hvordan ting henger sammen.
- Takk for demonstrasjonen. - Bare hyggelig.
- Ding! Bra! - Skal vi drikke mer whisky?
Er det noen som ikke abonnerer på "Vi over 60" der borte?
Ok.
Jo, bli med, da.
Å, se hvem som kommer!
Går det bra?
Ai! Shit! Nei!
Jeg skal se om...
Vent! Au! Au...
Å, vi må jo bare le av dette. Det var ikke noe stort kutt.
Karianne er drama queen.
- Å, jeg skal alltid dra i gang. - Det var ikke din feil, Julie.
Jo. Jeg er så jævlig mye - alltid.
Ja, jeg skjønner at dette ikke er så kult for deg, men...
Det er ikke... Jeg føler meg heller ikke hjemme i den der familieidyllgreia.
Jeg syns det var litt kult at det ble litt fest, jeg.
- Bra for deg at du hadde det hyggelig! - Herregud, hva er dette for galskap?
- Vi har hatt en hyggelig kveld. - Jeg hadde ikke en hyggelig kveld!
- Så var det forferdelig at det skjedde? - Det var ikke bare hodet!
- Du bryr deg ikke om meg! - Hold kjeft! Hold kjeft!
- Du gjør ikke det! - Jeg bryr meg ikke om deg?
- Skal vi lage et barn, eller? - Fuck deg.
- Hei. - Hallo. God morgen.
Her er det kaffe. Og kopp.
- Takk. - Vær så god.
Deilig.
- Også mot meg litt. - Ja.
Unnskyld, men nå husker jeg ikke helt. Hva er det du jobber med?
- Jeg jobber i bokhandel. - Å ja. Hvilken bokhandel da?
- Norli i Universitetsgata. - Ja.
Hvis dere har meg unnskyldt?
- Hei. Kunne du signert...? - Ja, nå skal jeg bare akkurat...
- Du skal ikke lage mer Gaupe snart? - Det er andre ting nå.
Men du jobber fulltid der, eller er det bare sånn helgejobbing?
Ja, vi snakkes.
- Sorry. - Ha det.
- Du, jeg tror jeg stikker hjem. - Ok?
- Går det bra? Sikker? - Ja, det går fint.
- Jeg kan bli hvis du vil. - Nei, nei.
- Jeg føler jeg må bli litt til, bare. - Ja, selvfølgelig.
Ok. Vi ses hjemme.
- Unnskyld? Kan jeg bomme en sigg? - Ja, selvfølgelig.
Sånn.
Og så, da jeg fikk nummer to, da er det liksom fire måneder du skal fullamme,
så skal du introdusere mat, så hva har skjedd i forskningen på de årene?
- Det blir veldig forvirrende. - Koser du mye med barna dine?
Ja, men det må du ikke gjøre. Da blir de narkomane.
- Barna blir narkomane hvis de får kos? - Ja, ny forskning underbygger det.
Ny forskning underbygger at man ikke skal kose med barna?
Det er sikkert veldig kontraintuitivt som mor, eller...
- Det limbiske systemet er jo ute å kjøre. - At barna blir narkomane fordi...?
- Det er det dummeste jeg har hørt. - Jeg er lege.
Jeg snakker ut ifra et klinisk perspektiv.
Hvis barnet mitt ligger der og skriker, er det sånn den kommuniserer.
Da må mor komme og ta den opp. Eller far, da.
- Hei. - Hei.
Skal du ikke stille meg de vanlige spørsmålene?
- Hvem jeg er, hva jeg driver med. - Hvem er du? Hva driver du med?
- Jeg hater det når folk spør om sånt. - Når man er lege er det kjipt å bli spurt.
- Er du lege? - Nei. Du er lege.
Hva skal jeg spørre om, da?
Du kan spørre hvem jeg kjenner her.
- Hvem kjenner du? - Jeg kjenner ingen.
- Jeg snek meg inn. - Gikk du bare rett inn?
Ok.
Det kan ikke skje noe. Jeg har en kjæreste jeg er glad i.
Jeg også. Jeg takler ikke utroskap. Jeg har opplevd det før. Gidder ikke det.
- Nei, utroskap er ikke... - Det er ikke bra.
Men hvor går egentlig grensa?
- Det er noe man kjenner. - Er det...
- Er det her å være utro? - Nei.
Hvis jeg gjør sånn her, da?
- Nei, det er innafor. - Er det det?
Påføre smerte på noen andre enn kjæresten? Er det utroskap?
Å! Au!
Var det vondt?
Var det det?
- Var det bra? - Ja, det var...
Ok.
- Få lukte på svetten din. - Nei. Mener du det?
Ja, ja. Det er innafor.
- Det lukter helt jævlig. - Ja.
Du vet sånne lukter man aldri kommer til å glemme?
Ja, det var bad. Få lukte på deg.
- Nei, vær så snill. Nå angrer jeg. - Få lukte. Få lukte.
Jeg syns du lukta godt.
Jeg vet ikke om...
- Jo, kjør på. - Ok.
Bare si det, også sier jeg min etterpå.
Jeg syns egentlig at sex er best
når pikken ikke er helt hard.
Fordi... at det på en måte... eller er det jeg som
gjør den hard, på en måte.
Men nå blir det feil, det jeg skulle si. Jeg tror jeg misforstod litt fordi nå...
Eller, jeg hadde bare tenkt å si at jeg syns Barcode er fin.
Veldig fin når jeg går til jobb.
Her levler jeg ut mine mørkeste hemmeligheter...
- Vi sa ikke "mørkeste". - Hvorfor har du ikke sagt det til noen?
Fordi alle er enige om at den er stygg.
Hei.
Oi. Nei, nei. Sorry, det er vi som...
Ok.
- Kan jeg hviske det? - Ok.
Ok...
Hva er det?
Nei, det går bra. Sorry, jeg sitter liksom på hele greia.
Det var ikke meningen.
- Ja, det er ikke noe seksuelt i det. - Det er ikke det.
Du som liker myke pikker og sånn.
- Ja. - Ok. Din tur.
- Jeg kan ikke tisse. - Nei, men bare slapp av.
Jeg skal opp her, jeg.
Ok.
- Hva heter du for noe? - Julie.
- Jeg heter Eivind. Eivind... - Ikke si det.
- Hvorfor ikke det? - Da finner jeg deg på Facebook, og...
Det er lurt.
- Ok. Ha det. - Ha det.
- Vi var ikke utro. - Vi var ikke det.
- Nei. - Ha det.
Aksel?
Aksel, jeg må si deg noe. Aksel?
En venninne hadde hatt sex med en mann som dyttet lemmet inn og ut
av munnen hennes mens han holdt hodet hennes fast.
Hun var forvirret fordi hun hadde nytt det.
Det hadde tent henne skikkelig.
Kan man være feminist og likevel nyte å bli knullet i munnen?
De fleste kvinner jeg kjenner har et ambivalent forhold til oralsex.
Det blir et skuespill. Man later som man liker det
med en forventning om at du skal tenne på det.
Jeg liker den slapp, at jeg skaper stivheten,
snarere enn å få den dyttet på meg.
- Dette er bra. - Ja?
Det er ganske drøyt. Ja, jeg er ikke enig i alt, men det er veldig bra skrevet.
Originalt og... dritbra. Hva skal du gjøre med det?
Jeg vet ikke.
- Du syns det var bra? - Ja.
- Absolutt. - Sikker?
- Ja, jeg lyver ikke. - Nei?
- Du er sikker på det? - Du, ikke... Du må ikke tvile på det.
Det er ganske intellektuelt, men...
Ble jeg også litt kåt av det.
- Sant? - Litt.
Var det derfor du skrev den? Intellektuell Viagra?
Ja, det funka.
Teksten "Oralsex i #MeToos tidsalder" ble publisert på jubel.no.
Den fikk mange delinger og ble mye debattert på Facebook.
Og med de sterke smertestillende, så kan jeg ikke kjøre heller.
Nei, uff. Stakkars deg.
Jeg... trodde liksom det skulle gå da, men...
Å sitte i buss i en time, det går ikke med den ryggen.
Det går helt fint.
Men kan ikke du komme til Hønefoss til helga?
Så vi kan få gratulert deg ordentlig. Nathalie ber meg hilse og gratulere.
- Du må hilse tilbake. - Det skal jeg gjøre.
- Å, så hyggelig å se deg! - Ja, det er altfor lenge siden.
- Men du, da må du ha en fin bursdag. - Takk.
- Jeg er tynn? - Du jobber for mye.
- Jobber for mye. - Ja. Vi snakkes.
Hei. Gratulerer med dagen!
- Hvorfor skal jeg alltid dra dit? - Han kommer ikke?
Nei, han har vondt i ryggen og sånn.
Men han har alltid vondt. Det er alltid noe. Hallo!
Nei, nei. Så kommer han ikke.
- Men det er ikke greit. - Han ville, men han har vondt i ryggen.
Men hva tror han dette gjør med deg? Han er helt...
Han har vondt i ryggen. Slapp av.
- Unnskyld. Vær så god, forsyn dere. - Tusen takk. Det ser kjempegodt ut.
Jeg håper det smaker.
Hurra for deg som fyller ditt år, ja deg vil vi gratulere! Alle...
Da Julies mor, Eva, ble 30, var hun skilt på andre året,
alenemamma og jobbet i regnskapsavdelingen hos Gyldendal.
Danse for deg med hopp og sprett og spring.
Ønske deg av hjertet alle gode ting, og si meg så hva vil du mere?
Gratulere!
Tusen takk.
- Men har du lest artikkelen til Julie? - Ja, ja, ja.
- Den var bra, ikke sant? - Veldig bra. Har du lest den, mor?
Artikkelen som Julie har skrevet. Veldig, veldig bra.
Da Julies mormor var 30, var hun gift på tiende året,
og spilte Rebecca West i Rosmersholm på Nationaltheateret.
Da Julies oldemor, Astrid Johanna, fylte 30, var hun enke og alene med fire barn.
Julies tippoldemor, Klara Nilsen, fikk syv barn. To av dem døde av tuberkulose.
Julies tipptippoldemor, Herta, var gift med grosserer Ludvig Aabel,
og hadde seks barn i et kjærlighetsløst ekteskap.
Julies tipptipptipptipptipptipptippoldemor ble aldri 30.
På 1700-tallet i Norge var forventet levealder for kvinner 35 år.
Så det er jo ikke for å plage dere med det, men...
Ble vanskeligere og vanskeligere å få... Ja, få pissa.
Jeg trodde det kanskje var prostatakreft, men det var det ikke.
- Nei, så... Så bra, da. - Ja.
Eller... Jeg må jo på do hele tiden.
Også... lekker det jo.
Tusen takk for jakka. Superbra.
- Jeg har tenkt jeg skal begynne å gå tur. - Hei!
- Hei.
- Beklager at vi kom så sent.
Hei. Koselig. Lenge siden.
- Du har ikke servert kaffe. - Det går helt fint.
- Jammen, jeg ordner noe. - Ok.
- Hvordan gikk det? Mange redninger? - Ja.
Gratulerer med dagen som var. 30 er ganske stort.
Det var synd vi ikke fikk komme sist. For de cupene, det tar jo hele dagen.
Å ja? Ja, nei, det går helt fint.
Hun er keeper. Du må se henne spille.
Nei. Det er ikke nødvendig.
Hun er helt rå. Jeg skal si ifra neste gang.
Ja, gjør det. Gjør det. Ja.
Kult.
Du, fikk du artikkelen jeg sendte deg?
Ja, du... Jeg skulle spørre deg om det. Jeg fikk ikke åpna linken.
Det er noe feil med PC-en.
- Kan du noe om PC-er, Aksel? - Ja, det kan jeg sikkert. Men...
- Er det ikke bare å sende mailen på nytt? - Men kom det ikke sånn...
- Det kom ikke som mail, gjorde det det? - Det var vedlegg i mailen.
Nei, jeg trykka på den knappen på musa. Så satt jeg den der pila på den firkanten.
Jeg prøvde to ganger. Så var det borte.
Men kan jo hende at det var jeg som... Eller at jeg har sendt en feil versjon.
Nei, men vi kan se på det. For du må lese artikkelen. Den er skikkelig bra.
Veldig... Den er godt skrevet, og... Ja.
Flink jente.
Men Per Harald, skal ikke du komme til oss en dag?
Det hadde vært hyggelig. Du må se hvordan datteren din bor. Hadde vært hyggelig.
Det er bare umulig å kjøre i sentrum nå.
Det har blitt sånn... beboer...
- Beboerparkering der nå, er det ikke? - Ja.
Da er det lettere å finne parkeringsplass. For du betaler, ikke sant, og...
Og så flytte bilen hver halvtime eller noe sånt noe?
Men er det derfor du ikke kommer på besøk? Jeg bare... Fordi det er...
Fordi du syns det er vanskelig å kjøre i byen? Hva er det da?
Ja, altså du vet at... noen ganger må jeg ta så mye smertestillende
så jeg ikke har lov til å kjøre, så det er det også.
Det er jo positivt at han er så åpen med deg om smertene og...
Prostata.
Nei, man får lage sin egen familie.
- Unnskyld? - Hei.
Har dere "Green Yoga"?
- Skal vi se... Hva var det du sa? - "Green Yoga". Den kom i fjor.
Nei, den må spesialbestilles. Den har vi ikke inne.
- Hvor lang tid tar det? - To uker.
Ok. Nei takk.
- De har den ikke her heller. - Ok.
- Ja, vi kan prøve Ark. - Ja.
Takk.
- Hei. - Hei.
Hei. Jeg sa jeg glemte brillene mine.
Jeg måtte bare si at... jeg vet hva vi sa.
Men jeg tenker masse på deg hele tiden, og...
Men jeg vil ikke plage deg om du er lykkelig.
Er du det?
- Jeg vet ikke hva jeg skal si. - Ikke...
Jeg vil i hvert fall treffe deg. Bare snakke sammen.
Jeg, altså, jeg skal ikke...
Men... Altså, jeg har lyst til å treffe deg igjen. Bare sånn...
Du kan komme ned på Åpent Bakeri i Barcode. Jeg er der nesten hver dag.
Altså, jeg jobber der. Om du har lyst.
Ok. Ja. Nei, nei...
- Eivind? Du glemte solbrillene. - Å ja. Fuck. Sorry.
- Ok. - Ok.
Nei, jeg tenker at veien til menneskesinnet går gjennom språket.
Freud var en stor stilist, og han hadde evnen til selvkritikk.
Evnen til å revidere egne teorier og...
Han så på hver enkelt pasient som et forskningsprosjekt.
Altså, Freud skilte ikke mellom terapi og forskning.
Det syns jeg bare er utrolig relevant i en sånn moderne tid hvor alt skal...
Alt skal liksom falsifiseres vitenskapelig i humaniora. Det er det som er hele greia.
Veldig bra med Freud, men hvordan går det med filmen? Hvor er den i prosessen nå?
- Jeg har sett den, men... - Du har sett den?
- Men jeg har ikke noe eierskap til den. - Blir det så ille?
Det verste er at de har gjort Gaupe veldig stuerent, det er...
Det er veldig sånn desinfisert og trygt. Jeg skal vise deg noe, forresten.
Jeg har fått et sånt utkast på filmplakaten. Og det...
Ja, det er pinlig å ha navnet sitt på dette.
Nei! Er det...? Du tuller. Det er bare tull.
Det er... Det er plakaten. Se på det der! Har du sett den?
Han ser ut som Snipp og Snapp. Jeg vet ikke om jeg skal le eller gråte.
Og det er liksom gjennomgående. Fortellingen, masse detaljer og sånn.
- De har tatt bort kaviarstjerna. - For det er...? Nå var jeg litt ute.
Ja, nei, ikke sant...
Rumpehullet, da. Anus. I filmen skal han ha sånn glatt rumpe.
Og det der, det er borte.
Og det er alvorlig for meg.
I undergrunnstegneserier bæsjer man, spyr, knuller og holder på, og det...
Gaupe er en villkatt i en verden av tamme huskatter.
- Står i opposisjon til det borgerlige. - Et av de mest symboltunge rumpehullene.
- Vil du ha kaffe? - Ja.
Vet ikke helt hva vi skal gjøre.
Jeg må stikke.
Oi.
Aksel, jeg må snakke med deg.
Ja, selvfølgelig. Har det skjedd noe?
Julie sa hun hadde tenkt på det lenge. Det var ikke hans skyld.
- Ikke noe han kunne gjort annerledes. - Det er ikke noe du har gjort.
Din skyld eller noe. Men jeg føler...
Det handlet om ting de hadde kranglet om tusen ganger.
Det var bad timing. De hadde møtt hverandre på ulikt sted i livet.
De ville bare for forskjellige ting.
- Gjør du det slutt med meg? - Ja.
Jeg vil at det skal være slutt.
Ok.
Jeg bare lurer på om du er til stede i dette her i det hele tatt?
- Hva mener du? - Nei, skjønner du hva du...
Skjønner du hva du er i ferd med å gjøre? Hva du ødelegger, hva det...
Ja, selvfølgelig.
Det er derfor det er så vanskelig.
Hvor skal du bo, da?
- Jeg vet ikke. - Du vet ikke?
Nei, hos mamma, eller...
- Flytte hjem til mamma? - Ja.
Til jeg finner et sted.
Ok.
- Nei, kom igjen nå, du... - Nei.
Det er slutt.
Jeg vil ikke mer. Hva mer skal jeg si?
Men er det noe annet som plager deg, også tar du det ut på meg?
Jeg har tenkt på det her lenge. Og det føles helt riktig.
- Har du truffet noen? - Nei.
Jeg er så lei av de greiene her. Julie, faen. Jeg orker ikke.
Men ok, du får...
Du får gå, da. Hvis det er det du vil.
Jeg kan dra ut, også pakker du.
Julie sa at han fortjente noen som var mer på plass i livet, var klar for å få barn.
En som var mer stabil, trygg, ikke flaket ut hvert halvår slik som henne.
Men jeg liker at du flaker ut.
Aksel sa at han likte at hun flaket ut. Trengte noen som flaket ut nå og da,
så han ble tvunget ut av boblen sin ved tegnebrettet.
Og det med barn, altså...
Han sa han ville heller være med henne uten barn enn å ha barn med noen andre.
- Men det er ikke bare det det handler om. - Hva er det det handler om?
Det handler om hele livssituasjonen, ikke bare det.
Ja, ok. Jeg skjønner at du er i en krise nå.
Jeg skjønner det veldig godt.
Hvis du er glad i meg, elsker meg, så... Da fikser vi alt det andre.
Ja, jeg elsker deg.
Men jeg elsker deg ikke.
Julie følte at denne replikken, måten hun sa den,
hvor hun la trykket, rommet umuligheten av hele situasjonen.
At jeg står sånn på siden av livet mitt.
At jeg bare er en birolle i mitt eget liv.
Vet du hva? Jeg skjønner at du føler deg stuck, trenger en forandring.
Så er det dette du kommer på?
Men det er akkurat dette jeg snakker om.
Nå forteller jeg deg om noe jeg føler, også står du her og definerer hva det er.
- Nei, jeg ser jo hva du holder på med. - Ja, fortell meg hva jeg holder på med!
Hold kjeft, så skal jeg fortelle deg det!
Du bruker meg til å spille ut et oppgjør som du aldri har turt med faren din.
- Det er det jeg gjør? - Det er patetisk.
Det er det jeg gjør? Det er ingenting annet i dette forholdet
som er riktig enn hvis man føler noe, også setter man ord på det.
Enn å bare kunne føle det og være i det, være...
Du skal være så jævlig sterk hele tiden, og det er...
Du tenker at det å være sterk er å sette ord på ting.
Og vite nøyaktig hva som skjer på alle psykologiske nivå. Da er du sterk.
Men fordi ikke jeg har helt oversikt, er jeg svakere enn deg.
Hun sa hun var livredd for å være alene, at med en gang hun gikk ut den døren,
kommer hun til å være som Bambi på isen.
Men at det var nettopp derfor hun måtte gjøre det. Aksel sa noe hun ikke hørte.
Noe støttende. Hun kunne bare tenke på at hun nettopp,
i en alder av 30, hadde sammenlignet seg selv med Bambi.
Hæ?
- Ja, jeg er patetisk. - Nei, det var ikke det.
Litt?
Aksel...
Du?
- Unnskyld for alt jeg sa. - Det går bra. Jeg sa masse, jeg også.
Bli litt, da.
Du kommer til å angre.
Det gjør jeg sikkert.
Det er derfor dette er så tragisk. Om noen år så vil du kanskje ha barn likevel.
Du kommer til å oppleve flere forhold, og...
Da kommer du til å skjønne at det vi har nå, er unikt.
- Men det vet jeg. - Nei.
Jeg vet det. Jeg har hatt mange forhold. Vet hvor vanskelig det er.
Det er ingen som snakker sånn som vi gjør. Ingen som ler så mye sammen.
Hvem vet? Kanskje vi finner tilbake til hverandre.
Akkurat der og da mente hun det.
Jeg mener det.
- Er du kald? - Ja.
- Det så lettere ut på YouTube. - Jeg sa vi skulle teste det.
- Den... Denne her først. - Er du sikker?
- Ja, denne skal oppå. - Jo, men...
- Det er ikke riktig. - Skulle man ikke tre den først?
Nei, den er oppå.
Eivind fortalte det til andre som en morsom historie.
Men for henne hadde det rørt ved noe dypere.
Noe hadde blitt vekket i henne. Hun googlet familienavnet.
Navnet til farfaren, som kom enda lenger nordfra.
DNA-testen hun sendte til et amerikansk nettsted gjorde henne sikker.
Eivind så ikke helt hvorfor hennes nyoppdagede identitet som 3,1 % samisk
skulle lede til sanseutvidende stoffer og riter, men prøvde å støtte henne.
Miljøengasjementet vokste da hun så hvor utsatt urfolk var for klimaendringene.
- Hei. - Hei.
Canadas inuitter sulter av selmangel. Reinen når ikke maten under snøen.
Aboriginene dør av hudkreft fra hull i ozonlaget.
Eivind kunne glemme å fly til New York.
Puster inn. Hele veien opp.
Hun fikk dem til å leve mer ekte. Mer bærekraftig.
Det var alltid mer han kunne gjort. Lest emballasjen nøyere.
Hver handel var et komplisert miljøregnskap.
Plast dreper havene. Norsk torsk kunne vært fraktet til Kina og tilbake.
Koboltutvinningen ødela Kongo innenifra. Batterier hadde blod på seg.
Det var som Vestens dårlige samvittighet inntok sofaen.
Lå sammen med ham i sengen.
Alt ble vurdert mot den store saken.
Han følte et svik på vegne av Sunniva, på vegne av samene.
Følte seg som verdens dårligste menneske. Men greide ikke stå imot.
- Du, jeg glemte solbrillene mine inne. - Ja.
Bare løper. Kommer tilbake.
Jeg må tisse. Jeg må tisse!
Eivind ville heller ikke ha barn. Klimarapportene
spådde mørke tider fremover, og overbefolkning var hovedgrunnen
til at alt hadde raknet.
Julie likte at dette svartsynet ga dybde til hans ellers påfallende gode humør.
Men tenkte noe annet lå bak beslutningen.
Litt sånn... selvsentrert.
Eivinds far hadde ikke alltid fått med seg alle bursdager. Eivind likte å si...
- "Etter min fars tidsregning" - Så er jeg 12 år gammel.
Alle er harde. Ingen er bløte.
Folk dør i Chile på grunn av vannmangel fordi de der trenger så mye vann.
Du følger fortsatt Sunniva på Instagram?
Ja, hun legger ut noen gode linker om miljøvern og sånn.
Det er ikke sånn at vi melder hverandre.
Hun har over 30000 følgere, liksom.
Ja, fordi hun viser rumpa si?
Nei, hun viser ikke rumpa si. Det er en yoga... Driver med yoga.
- Hun viser den kanskje i forbifarten. - Du kan godt følge henne.
Det er ikke noe feil i det, bare...
Jeg vil ikke være sånn...
Det fornuftige valget, også er hun den som er sexy.
Ingenting med deg er fornuftig.
- Altså... - Ja.
- Stillinga rundt bekkenområdet... - Det er yoga, bare...
Det der er ikke yoga. Hun har beina...
Du lika det! Å, herregud!
- Det var langt... - Jeg måtte like det!
- Oi! - Fy faen!
Stemmer det. Stemmer det.
Så... det var...
Det var derfor jeg hadde lyst til at folk skulle se på meg da vi danset.
Det er dritirriterende med deg.
Du klarer å være kul mens du driter deg ut når du danser. Jeg går all in.
Det er... Jeg har også opplevd det når vi danser.
- At du tar for mye plass. - Å ja? Jo.
"Se her nå. Se på meg! Se!" Ja.
Det er hele poenget. Du er litt mystisk og sånn.
Og jeg, bare så pent, bare sånn stille inn i rommet og alle bare...
Ja, du har det stæsjet her fortsatt?
- Hva er det? - Bro?
- Hvor fant du den? - Hva er det for noe?
- Det er fleinsopp. - Oi, oi, oi!
- Har du tatt det? - Ja.
Ja.
- Hvorfor gjorde du det? - Å, fy faen.
Smaker jord. Anyone?
Nei, jeg tror ikke de funker uansett. Jeg tror de er for gamle.
- Jeg må stikke. - Er du sikker? Kan være litt risky.
Bro, kom igjen. Vi har gjort det her før.
- Vi snakkes i morgen. - Det gjør vi. Ringes i morgen.
Adil?
Kan du snakke?
Det har kicka inn skikkelig for ham nå.
Julie? Har det begynt å kicke inn?
Drikk litt vann.
Her, bare... Drikk masse vann.
Sånn. Ta... Du må drikke opp.
Det kommer til å gå bra. Bare så du vet det. Jeg er her.
Julie? Drikke vann.
Julie?
Jeg er her. Jeg er her hele tida. Så må du bare drikke vann.
Det går bra! Jeg er her!
Julie? Julie, går det bra?
Jeg trodde det skulle gå.
Går det bra? Julie?
Julie?
Å nei, nei...
Jeg tenkte at vi trengte litt kaffe.
Det her skal vi ikke gjøre igjen.
Du burde ta en kattevask.
- Lukter jeg vondt? - Er det...?
Å, herregud. Herregud. Jeg skal gå og dusje.
Skal jeg lage litt... Du trenger ikke... Skal jeg lage mat?
Jeg føler at jeg slapper av med deg. Sånn ordentlig.
- Har du ikke gjort det før nå? - Jo, men jeg følte sånn...
At jeg måtte... være litt sånn som...
Jeg var i starten, da vi møttes.
- Takk for at du orker meg. - Jeg elsker deg.
Prøvd å lese gamle serier av Gaupe nå i voksen alder?
Fordi altså, nå i dag, så er jo det... Mye av det er såpass uetisk
og grumsete at det nesten er kvalmende å lese. Det er ubehagelig
at du har skapt en karakter som får popularitet på bekostning av kvinner.
Ja, ok. Så kunst skal være behagelig, tenker du, eller...?
Mener du det er kunst?
Altså, jeg har jo med noen av dine tidligere serier her.
Gaupe er én ting, men vi har også Pikkulf Pikk, Pedo Papegøye...
Ja, jeg tror egentlig ikke dette er noe egnet medium
for å prøve å forklare tegneseriehumor.
Altså, hva tenker du om at noen leser dine serier som kanskje selv
har blitt utsatt for overgrep?
Å, herregud. Skal vi slutte å lage ting som noen kan reagere negativt på?
Folk blir drept for å tegne ting som noen syns er støtende. De blir skutt.
Så du sammenligner det å tegne Mohammed med det å tegne damer med store pupper?
- Eller med incest? Eller hva? - Nei, eller ja, jeg gjør kanskje det.
Veldig beleilig å begynne å snakke om ytringsfrihet når man får kritikk.
Forøvrig sitter vi her og debatterer ditt verk. Ingen sensurerer deg.
Jeg, som kvinne, blir provosert og krenka, selv om det er ikke lov å si lenger.
Ja, du har jo et valg. Trenger ikke å la deg krenke.
- Selvfølgelig har man ikke et valg! - Det der er veldig generasjonsspesifikt.
Ansvaret kan ikke bare ligge hos meg. Jeg mener kunsten må få være messy og fri.
Kunst er farlig. Det er det som er gøy. Jeg vil at kunst skal være et terapirom
hvor jeg kan tenke høyt, ventilere og lufte uakseptable tanker,
alle mine mørkeste impulser.
Men du er en privilegert mann som bruker dine tegneserier til å sparke nedover.
Da sliter jeg med å kategorisere det som kunst eller humor.
- Det er ikke smart nok til å være satire. - Dette handler jo ikke om meg.
Når jeg lager noe, er det ikke bare min stemme.
- Jeg forstår det. - Ok, jeg skal prøve å illustrere.
Hvis jeg tegnet dette, og den tegnede versjonen av meg
tenkte at han ville kalle deg en hore, vil ikke det si at jeg faktisk tenkte det.
Det kan være en parodi på en viss type usikker mann, eller det kan...
- Du brukte ordet "hore". - Ja, jeg brukte ordet "hore".
- Men du er uinteressert i hva jeg mener. - Forstår du ikke at det er å seksualisere?
Dere, jeg tror ikke dette er veien å gå.
Du er så jævlig selvhenførende. Du og alle de råtne post-feministene.
Marthe Refstad og Aksel Willmann. Takk skal dere ha.
Sexarbeider heter det nå, faktisk.
- Hei. - Det var lenge siden.
- Ja, veldig. - Hvordan går det?
- Jo. Og du? - Jo. Absolutt.
Snakker du noe med Aksel?
- Går det bra med ham? - Ja, eller...
- Ja? Jeg hørte bare det radiointervjuet. - Ja.
Han var litt ute der, ja.
Det går egentlig ikke så bra.
Du vet ikke at han er syk?
- Aksel? - Har du ikke hørt at han har kreft?
Sorry. Jeg var sikker på at du visste det. Det har gått veldig fort.
- Hadde gått for langt da de oppdaga det. - Kreft?
Bukspyttkjertelkreft.
Men...
Hvordan går det med ham?
Han har det etter omstendighetene bra, men det er jævlig tøft.
Prognosen er...
Prognosen er dårlig. Det går bare én vei.
- Ja. Takk for at du fortalte det. - Jeg var sikker på at du visste det.
Nei, jeg har ikke hørt noe...
Bare...
Jeg visste ikke...
Når skrev du det her?
- Har du lest det? - Skulle flytte det til papirdunken, og...
- Det er skikkelig bra. - Syns du?
Ja, jeg ble helt dratt inn i det. Det er ordentlig, ordentlig bra.
Det er skikkelig, altså, sånn...
Det er jo sånn...
- Hva da? - Nei...
Hvis det er lov å si det, så syns jeg det er veldig fint å lese om deg.
Ja, det handler jo ikke om meg.
Men julegreia og sånn, det er jo familien din, ikke sant?
Ja, det er fiksjon. Du skjønte det? Det er funnet på.
Ja, ja, det er fiksjon. Men...
- Jeg bare syns det var bra. - Fordi det handler om meg?
- Det er bare... Altså, det er fint. - "Fint"?
Ja, det er fint. Det er godt skrevet. Måten du har formulert deg på
er skikkelig bra. Sånn... Altså, bare den her:
"For mange lag minner hadde lagt seg over hverandre, gjort hverandre utydelige."
Det kjenner jeg meg veldig igjen i. Det er veldig godt skrevet.
- Det er ikke godt skrevet. - Hva er det med deg?
Det er interessant at du plutselig er blitt opptatt av litteratur.
Altså, når leste du en roman sist?
- Er du ok? Hva skjer? - Hva da?
Nei, det virker som om alt er feil for tiden.
Nei, alt er ikke feil. Det er jævlig invaderende at du går gjennom søpla.
- Det forstår du? - Jo, men kan du bare slappe av?
"Slappe av"? Det er du jævlig god på. Slappe av og servere kaffe til du er 50.
Jeg vil noe mer!
Jeg er lei for det. Hva skal jeg gjøre?
Hallo?
Hei.
Du?
- Har du spist? - Ja, men jeg kan lage pasta. Vi har det.
Nei, jeg trenger ikke hvis du har spist.
Oi, sorry.
- Hei. - Hei.
Hei.
Først hadde jeg bare vondt i ryggen.
Det har jeg hatt før, så jeg tenkte ikke noe over det, men...
Også fikk jeg sånn gyllen farge i huden. Da var jeg...
Jeg syns jeg så godt ut.
Men så var det gulsott, så...
Mamma sa jeg hadde det da jeg ble født òg. Måtte ligge i sånn lyskasse.
- Men har du mye vondt? - Nei, egentlig ikke. Det er...
Nå driver de og blokkerer et sånt nervesenter med Botox.
- Så bra. - Ja, det...
Slipper å bruke så mye smertestillende.
- Åssen går det med familien din? - Jo, bra.
- Mamma følger med på deg fortsatt. - Å ja.
Faren din, da?
- Faktisk brutt litt kontakten. - Bra.
- Han får chase meg hvis han vil. - Gjør han det?
- Nei, ikke akkurat. - To sorte kaffe.
Men de syns det var ekstremt morsomt.
Under noen omstendigheter kan det være morsomt med morbid humor.
- Ja, analsex på bar mitzva. - Sånt syns jeg er morsomt.
- Men jeg er jo en gammel mann nå. - Nei.
Jo, vet du hva?
Det føles forventet. Jeg hadde liksom slutta å lete lenge før jeg ble syk.
Jeg hadde det. Jeg ser bare gamle filmer jeg liker om igjen. Altså...
Lynch og "Gudfaren II". Jo, men altså...
Hvor mange ganger skal man se "Dog Day Afternoon"?
- Mange ganger. - Ok. Ja.
- Det skal man. - Ja.
Nei, jeg finner kanskje noe ny musikk, da, som jeg ikke har hørt.
Men...
Men den er også gammel, det er...
Det er ting jeg ikke kjenner, men fra tiden da jeg vokste opp. Det...
Føles litt som jeg allerede hadde gitt opp.
Nei, du vet, jeg er... vokst opp i en tid uten internett og mobiltelefoner.
Nei. Vet du hva? Dette er...
Ja, det høres jævlig gubbete ut, men jeg har tenkt mye på det.
Min verden er... Den er liksom litt borte.
Fordi for meg så handlet alt om å gå i butikker.
Gå i platebutikker, og...
Ta trikken til Voices på Løkka. Bla gjennom brukte serier på Pretty Price.
Jeg kan ennå lukke øynene og se for meg hele Video Nova på Majorstua.
Det er kanskje noe med at jeg har vokst opp med kulturobjekter som var fysiske.
Du ble interessert i dem fordi...
Vi kunne omgi oss med dem, vi kunne...
Plukke dem opp, holde dem i hånden, liksom vurdere dem.
Ja, litt som bøker?
- Ja, litt som bøker. - Ja.
Nei, jeg vet ikke. Det er det jeg har. Det jeg har brukt livet på.
Samle på alle disse opplevelsene, enten det er album, bøker eller...
Og det...
Det har jeg bare fortsatt med, selv om det er lenge siden det ga meg noen
skikkelig sterke opplevelser. Det er tidlig i 20-årene, liksom.
Allikevel har jeg fortsatt, og...
Nå er det alt jeg har, bare masse...
Kunnskap og minner om helt idiotiske, uviktige ting som ingen bryr seg om.
Men det er det ikke. Du har jo albumene dine, det har du jo skapt?
Jeg skulle ønske at jeg hadde hatt det du har hatt.
Kunne sitte og tegne og ikke ha noen tvil om at det du gjør er det du skal gjøre.
- Det skulle jeg ønske at jeg hadde. - Nei, men det...
Jeg har kreft, ikke sant? Jeg skal dø. Det er naturlig at jeg ser bakover.
- Men du sier du gjorde det før også. - Nei da, ikke for lenge siden.
Men de siste årene. Jeg har kommet til et punkt hvor plutselig...
Det skjedde helt plutselig.
Så...
Begynner jeg å dyrke ting som har vært.
Og nå... Nå har jeg ikke noe annet. Nå er det ikke noe forover.
Nå kan jeg bare se tilbake på ting.
Og det... Det er liksom ikke nostalgi. Det er bare...
Dødsangst. Det er bare fordi jeg er redd.
Det har ikke noe med kunsten å gjøre. Jeg bare prøver å putte det inn i...
Jeg skal opereres i morgen klokken ni.
Jeg føler at jeg kunne si alt til deg, og at du ikke dømte meg for noe.
Du er det minst moraliserende mennesket jeg vet om.
Har liksom ingen å snakke med
sånn som vi kunne snakke.
Kan du si det du pleide...
Jeg likte ikke å høre det da, men du pleide å si at du
trodde jeg ville bli en god mor.
Er du gravid?
Wow.
Gratulerer, eller...?
Hva tenker du om det? Er det bra eller dårlig?
Jeg vet ikke helt.
Det bare skjedde. Jeg tror jeg har slurvet litt. Det må jeg ha gjort.
Var du så sikker som du... Eller...
Ville du virkelig ha barn?
Men jeg var også redd, ikke sant? Det er klart jeg tvilte, men...
Det kunne jeg ikke vise. Da tenkte jeg at du ikke ville...
Men jeg tvilte ikke på at du ville bli en god mor.
Og jeg så jo hvor usikker du var på det, og jeg...
Hvis det er noe jeg angrer på, er det at jeg ikke fikk deg til å se...
At du ikke hadde selvtillit nok sammen med meg til å skjønne hvor bra du er.
Hva tenker du på?
Nei, jeg klarer ikke å høre det.
Men... Skal du beholde det?
Jeg vet ikke.
Vet du hva? Jeg har brukt så mye tid på å være redd for at ting skal gå dårlig.
Men de tingene som faktisk gikk dårlig, var nesten aldri det jeg var redd for.
Hvis han fyren er snill, så kjør på. Da...
Da har det barnet en snill pappa og deg som mamma, og da...
Resten går seg til.
Jeg har stemmen din i hodet mitt.
- Jeg har gode samtaler med deg fortsatt. - Er det sant?
Om hva da?
Mye tegneserier og...
Eklektisk smak.
Jeg også, egentlig. Jeg har samtaler med deg i hodet mitt.
Det er sikkert ting om deg som jeg husker, men som du har glemt.
Og omvendt.
Ja, og omvendt, kanskje.
Når jeg blir borte, så...
Blir de tingene om deg borte også.
Kan jeg spørre deg om noe?
Hadde du truffet ham allerede da du gjorde det slutt med meg?
Ja.
Hvorfor sa du ikke noe?
Jeg vet ikke.
Jeg turte ikke.
Og nå skal du gjøre det slutt med ham?
Nei, hvorfor sier du det?
Nei, siden du ikke er mer glad for barnet, eller...
For du er litt sånn som nå når ting er vanskelig.
Jeg er glad for det barnet.
Ok.
Unnskyld.
Det går bra.
Du var det viktigste forholdet i livet mitt.
Du trenger ikke si noe, for jeg...
Skjønner at det ikke er sånn for deg, og det...
Det skal ikke være sånn. Du har masse igjen. Men jeg...
Jeg vet det. Jeg kjenner det nå.
Jeg bare vil at du skal vite det.
Du var den store kjærligheten.
Du er jævlig bra.
Jeg burde sagt det. Jeg har ikke klart å si det.
Jeg er gravid.
Hvor lenge har du visst det?
- Jeg vet vi ikke vil ha barn. - Nei.
Jeg vet ikke om jeg vil det.
Jeg føler at jeg ikke klarer å gjennomføre noe.
At jeg bare går inn i nye greier hele tiden.
Jeg trenger tid til å...
Tenke på dette her.
På oss.
Det går bra.
Der var det jeg bodde.
Vi flytta dit da jeg var åtte.
- Skal vi banke på? - Nei. Jeg tror ikke det.
Hva husker du... Hva husker du herfra?
Jeg husker de fargene her.
Det har alltid vært sånn referanse for meg når jeg tegner tegneserier.
De fargene her.
Også husker jeg... En jævlig snill fyllik over gata her.
Jeg er så drittlei av å late som at alt er ok.
Det er noe dritt å ha det vondt. Det er noe dritt.
Alt er bare dritt.
Det er...
Jeg vil ikke at du skal gå rundt og huske meg.
Vil ikke være en stemme inni hodet ditt.
Vil ikke leve videre i kunsten min og alt det der.
Jeg vil bare leve videre i leiligheten min.
Leve...
Leve i leiligheten min sammen med deg.
At vi skal ha det fint.
- Ha det. - Ha det.
Hei, Julie. Jeg ville bare si at Aksel brått er blitt dårligere.
Han skulle inn til behandling, men ble for dårlig.
Nå klarer han seg kanskje ikke gjennom natten.
Han har familien her, men... Jeg tenkte du ville vite det.
Det er ikke mer å si.
- Takk! Kjør en til med en gang. - Vi tar en rask en. Rett på.
- Liten justering. Du må være tristere. - Ok.
- Fordi han reiser seg litt fort... - Du, du, du!
Fint. Da er kamera klart.
- Vær så god. - Det er ikke mer å si.
Takk! Kjempebra.
Vi går videre.
Stemmer, det. Stills.
Unnskyld? Jeg skal bare ta et par bilder av deg.
- Ja, her? - Ja.
- Hei. Går det bra? - Ja. Bare...
Jeg føler at det gikk skikkelig dårlig.
Men bruk det, da.
Vær i det du er i nå.
- Hvis du ser her hvor han satt... - Ok.