VÄRLDENS VÄRSTA MÄNNISKA
En film i 12 kapitel, en prolog och en epilog
Ni har gått igenom underhud, hud och muskler.
PROLOG
Julie var besviken på sig själv. Det här brukade vara enkelt.
Hon var fortfarande bland toppeleverna,
men det var för många
avbrott, uppdateringar,
flöden,
olösliga globala problem.
Hon anade
en gnagande oro hon försökt förtränga med pluggandet
druknandes i digitala störningsmoment.
Det här var fel. Det här var inte hon.
Hon hade valt medicin
för att det var så svårt att ens komma in.
Där hennes perfekta betyg faktiskt betydde någonting.
Men då fick hon en uppenbarelse.
Hennes passion hade alltid gällt själen.
Tankar, inte kroppen.
Kirurgi är så, konkret.
Nästan som att vara en snickare.
Men nu...
Min passion har alltid gällt vad som händer på insidan, tankar och känslor.
Det var som om ett fönster hade öppnats.
Inte anatomi.
Om psykologi gör dig lycklig, gör det då.
Jag tycker du är mycket modig.
Jag orkar inte längre. Jag vill inte.
Hon lämnade honom.
Även då han var förkrossad,
tvingades han respektera sättet hon tog kontroll på sitt liv.
Hon observerade sina studentvänner.
Norges framtida spirituella rådgivare.
Mestadels duktiga tjejer med ätstörningar.
Säg att du är på en fest.
Hon kände sig fortfarande fängslad i rollen som toppstudent.
Allt tentapluggande.
När skulle egentligen livet börja?
Vad heter du?
Julie.
Personen heter Julie.
Låt oss säga att Julie och jag träffas på en fest,
och vi attraheras båda av varandra.
Hypotetiskt.
Egentligen var hon en visuell person.
Nu vet jag.
Jag vill bli en fotograf.
En fotograf?
Ja...
Julie spenderade sitt studentlån på kameror och objektiv.
Bara du tar det på allvar.
Inget säkerhetsnät. Inga förbehåll.
Behöver du hjälp?
Hon tog ett extrajobb i en bokhandel.
Började en kurs i fotografi.
Super!
Hon fick nya vänner.
Det kändes som att komma hem.
Plötsligt var Oslo en annan stad.
Nya platser. Nya ansikten.
Hej. Axel.
Just det...
Du skapar serietidningar?
Hon hade hört att han var den som skapat Gaupe.
Ledsen, jag är ett vilddjur...
Har du läst den?
Ja.
Och?
Hon låtsades att hon hade läst den.
Hon mindes bara en stripp som hon tyckte var sexistisk.
Jag förstår vad du menar.
Ingenting är någonsin gott nog.
Det enda som är värre än alla idioterna är du själv.
Men...
Om vi fortsätter, blir jag kär i dig. Då är det för sent.
Vi kanske skulle enas om...
att vi ska sluta träffas.
Åldersskillnaden är problemet.
Jag är rädd att vi hamnar i en ond cirkel.
Du är mycket yngre än jag.
Du kommer ifrågasätta vem du är.
Jag har passerat 40. Jag har påbörjat en ny fas.
Medans du fortfarande behöver tid att hitta dig själv.
Jag vill inte att jag ska vänta.
Du måste vara fullständigt fri.
Jag är rädd att vi ska såra varandra.
Senare berättade hon att det var precis i den stunden
hon förälskade sig i honom.
Ska jag ställa din väska i sovrummet?
Ja, tack.
Jag har två exemplar av en bok!
Va?
Ja...
Jag kastar den ena.
Kan jag få två hyllplan?
Hur många garderober behöver du?
Hur många får jag?
Nej, det är inte så det funkar.
Detta är antikt glas. Ojämnt och så.
Nej, gör inte så. Inte på det viset.
Nej!
Lyft på den här haspen.
Jag är livrädd att den ska gå sönder.
Jag skådar ut genom detta fönster.
- Du skämtar! - Nej, det är allvar.
Det är så förhållanden fungerar.
Hon är lite kylig mot mig. Det är nytt.
Jaså? Och varför tror du det?
Det är genant att berätta.
Vi har varit singlar tillsammans.
Levde det livet.
Plötsligt så flyttade jag in till dig.
- Och du är lycklig? - Ja.
Nej, nej, nej...
Har du dejtat den här killen?
Ja, bara en flört.
Okej.
Sluta!
Du är så förutsägbar!
Vi kanske bara skulle knulla.
Hallå!
Kapitel 1 DE ANDRA
- Kul att se dig! - Kul att se dig också.
- Är allt bra? - Ja.
Hej, Martin.
Välkomna.
Tack för att jag fick komma.
Pappa designade det.
Vi borde renovera, men vi vill inte ändra någonting.
Det är jättefint.
Ja, men det är sånt där. Fukt.
Vi får det här rummet för att vi är barnlösa.
Pax för överslafen.
Tone verkar fortfarande inte gilla mig.
Hon är bara blyg.
Det är så man säger om tråkiga personer.
- Nu är det min tur. - Okej.
Tack.
Vin?
Vin de blanc?
Tack.
Har du många vänner som fått barn?
Nej. Bara en.
Då känns säkert detta ovant.
- De är väldigt gulliga. - Tack.
Så vad sysslar du med nu, Julie?
Aksel sa att du börjat skriva?
Jag kan nog inte precis kalla det för att skriva.
Är du blygsam?
Nej.
Det verkar så.
Finns det nåt som du skulle vilja göra,
karriärsvis?
Frågor, frågor, Karianne.
Den frågan var vulgär när vi var studenter.
Trevligt.
Ja, det var det.
Sant, vi hade mycket frihet då.
Det är annorlunda att vara ung idag.
Pressen är hjärtskärande.
Det finns ingen tid att tänka.
Det finns alltid något på skärmen.
Ta William.
Om vi inte sätter gränser, skulle han spendera livet vid skärmen.
Snyggt försök.
Okej.
Nej, det är inte din tur.
Det är Martins tur.
Julie är fortfarande närmast.
Läggdags.
- Hon är utmattad. - Nej!
Nej!
- Jo! - Nej!
Jag vill inte gå och lägga mig!
Jag vill inte!
Eva, ställ inte till med en scen. Kom hit!
Nej! Jag vill inte!
Släpp taget!
- Dumma unge! - Jag vill inte!
Men det vill jag!
Jag vill inte!
Barn kan vara intensiva.
Ja, men det är okej.
- Roligt med barn. - Ja.
Kan vi inte bara njuta av det?
Snälla. Inget tjafs.
Det finns barn här, och det är kaos.
Försök bara.
Försök leka med dem eller nåt, okej?
Snälla.
Bespara mig barnsnacket.
Förlåt, men det var inte jag som började.
Du är tillsammans med någon som är yngre än dig. Det är skillnad.
Du är nästan 30. Ingen dålig ålder att få barn.
Jag är 44. Jag vill till nästa nivå, med dig.
Det har inget med mina vänner att göra.
Du verkar vänta på någonting, men jag vet inte vad.
Hallå?!
Ja men, fan...
Jag vill inte ta upp det här.
Verkligen inte.
Allting är på dina villkor.
Du har tid över nu, då åker vi på semester.
Du ville också det.
När du har publicerat blir du uttråkad
och börjar snacka om barn.
De andra här har barn, och naturligtvis kommer det upp.
Det där stämmer inte.
Jo, det stämmer.
Och sen...
får du plötsligt en ny idé
och försvinner in i ditt tecknande.
Vad är det du säger?
Börja inte nu. Det är inte schysst.
Håll tyst. Snälla.
Jag hade ställt upp om vi haft barn.
Det vet du. Du vet att jag vill ha barn.
Visst, och jag vill också ha barn nån gång.
Men, jag vet inte...
Jag har inga modersinstinkter.
Jo, du skulle bli en fantastisk mamma.
Det är jag säker på.
Jag vill också ha barn.
Nån gång.
Så vad är det vi väntar på? Vad måste hända först?
Jag vet inte faktiskt.
Jag vill bara göra mer först.
Okej, som vadå?
Vad är det som hindrar?
Jag vet inte! Varför frågar du?
Konceptet är fel.
De flesta skaffar barn utan att först arrangera sina liv.
- Det löser sig ändå. - Konceptet?
Det är så de flesta gör.
Men jag vill inte att allt ska hända på dina villkor,
baserat på vad du vill.
Bra. Jag förstår. Men vad vill du?
Åh, snälla! Nu måste vi lägga av.
Jag måste sova om jag ska orka med allt folk.
Jag känner en kille som har en teori om det.
Han säger att vi har ett begränsat antal spermier.
Kanske... tre triljoner i din livstid.
Om du runkar för mycket
tar de slut. Kan vara sant.
Nu lugnar vi ner oss, Portnoy.
Det låter intressant.
Personligen tror jag
att jag vet allt om manliga problem,
erektionsproblem,
morgonstånd, fascination för unga kvinnor...
för tidig utlösning...
Bra jobbat, Aksel.
Alla böcker och filmer handlar om det.
Var finns kvinnors menstruation?
Kvinnlig orgasm och åtrå? Var?
Bra fråga? Berätta, lämna inga snaskiga detaljer.
Nej, poängen är
att det skulle vara bra att prata om.
Om män hade mens, hade vi inte pratat om annat.
Kan du "womansplaina" det
lite bättre?
Vad menar du?
Som "mainsplaining", "womansplaining".
Vad då?
Mansplaining är...
när en 45-årig man förklarar
hur någonting faktiskt är för en yngre kvinna.
Snygg demonstration!
Det var så lite.
Så bra! Snyggt!
Vill någon ha Whisky?
Hur mår pensionärsklubben?
Kom igen.
Jag sitter nog kvar.
Titta vem som är här!
Gick det bra?
Nej, inte alls.
Visa mig.
Nej!
Får jag se...
Vi skrattar om det senare. Det är bara ytligt.
Karianne är en sån drama queen.
Det är mitt fel.
Det är inte alls ditt fel, Julie.
Jo, jag försöker för mycket.
Jag vet att det här är svårt för dig.
Jag är inte förtjust i "lyckliga familjen"-grejen heller.
Jag är glad det blev lite fest ikväll.
Jag hoppas du hade roligt!
Vad fan är det för fel på dig?
Är det nåt fel med att ha lite roligt?
Jag hade inte roligt!
Ledsen att det där hände.
Du bryr dig inte!
Håll käft! Håll käften bara!
Du bryr dig inte ett skit om mig!
Ska vi göra ett barn?
Dra åt helvete.
- Hej. - God morgon.
Det finns kaffe, och muggar.
Kapitel 2 OTROHET
Ledsen, jag glömde.
Vad var det du jobbar med?
Jag jobbar i en bokhandel.
Vilken då?
Norli, precis vid universitetet.
Ursäktar ni mig ett ögonblick?
Kan du signera den här?
Visst, jag ska bara signera den här.
Är det nån ny Gaupe på gång?
Jag har gått vidare.
Jobbar du heltid där
eller jobbar du bara extra på helgerna?
- Ursäkta. - Hej då.
Du, jag tror jag går hem nu.
Okej.
- Är allt bra? - Ja.
- Säkert? - Ja, jag mår bra.
- Jag kan stanna om du vill. - Det går bra.
- Men jag måste stanna lite längre. - Självklart.
Okej. Vi ses därhemma.
Hej. Kan jag få en cigarett?
Självklart.
Jag fick mitt andra barn tio år senare.
Nu förväntas vi introducera fast föda vid 4 månader.
Varför ändrade barnläkarna de gamla förhållningssätten?
- Kramar du dina barn? - Visst, jättemycket.
Då blir de narkomaner.
Blir de narkomaner för att jag kramar dem?
Ja, enligt nya forskningsrön.
Säger den nya forskningen att du inte ska krama dina barn?
Jag förstår att det är kontraintuitiv för en mamma.
Men moderskapet upprör det limbiska systemet.
Så mina barn kommer bli narkomaner?
Det är ju löjligt. Har du några egna barn?
Nej, men jag är doktor. Jag har ett medicinskt perspektiv.
Spädbarn uttrycker sig genom att gråta.
Det är normalt för en mamma eller pappa att trösta dem.
Hej.
Ska du inte fråga de vanliga frågorna?
- Vilka är de vanliga? - Vem jag är, vad jag jobbar med.
Vem är du? Vad jobbar du med?
Jag hatar såna frågor.
De är särskilt jävliga när du är en läkare.
Är du en läkare?
Nej, du är läkare.
Vilka frågor borde jag ställa?
Fråga mig vem jag känner här?
- Vem känner du här? - Ingen.
Jag gick bara in.
Gick du bara in?
Okej.
Ingenting kommer hända.
Självklart inte.
Jag är ihop med nån jag älskar.
Jag också.
Och jag hatar otrohet. Jag har upplevt det. Aldrig mer.
- Nej, otrohet är... - Inte bra.
Men var drar man gränsen?
Det känner man.
Om jag gör så här...
Är det otrohet?
Nej.
Om jag gör så här då?
- Nej, det är tillåtet. - Är det?
Och att såra någon som inte är din partner?
- Sårar du din partner? - Är det otrohet?
Gjorde det ont?
- Känns det bra? - Ja, det gjorde det.
Okej.
Får jag lukta på din svett.
- Nej. - Jo.
- Seriöst? - Ja, det är tillåtet.
- Det stinker! - Ja.
Lukten du aldrig nånsin glömmer.
Min tur att lukta på dig.
Nej, snälla. Jag ångrar mig nu.
Låt mig lukta.
Jag tycker du luktar gott.
Jag vet inte om...
det här är tillåtet.
Kör på bara.
Okej.
Du börjar, så tar jag nästa.
Jag tycker faktiskt att sex är bäst
när kuken inte är för hård.
För att...
på ett sätt, är det jag
som får den att bli hård, fattar du?
Min hemlighet blir töntig nu.
Jag tror jag missförstod.
Jag tänkte berätta att jag tycker att Barcode är fin.
Den ser så fin ut från bron när jag går till jobbet.
Här utelämnar jag mina mörkaste hemligheter...
Vi sa "hemligheter", inte "mörkaste".
Så varför är det en hemlighet?
För att alla tycker den är så ful.
Förlåt, vi bara...
- Kan jag viska det? - Okej.
Vad är det?
Förlåt, det verkar som jag sitter på allting.
Det var inte meningen.
Det är ingenting sexuellt med detta.
Inte alls.
Även fast du gillar mjuka kukar.
Ja.
Okej. Din tur.
Jag kan inte kissa.
Slappna bara av.
Jag ska åt det här hållet.
Okej.
Vad heter du?
Julie.
- Jag heter Eivind. Eivind... - Säg det inte.
Varför inte?
Jag hittar dig på Facebook, och...
Bra tänkt.
Okej.
- Hej då. - Hej då.
- Vi var aldrig otrogna. - Nej.
- Inte alls. - Nej.
Hej då.
Kapitel 3 ORALSEX I TIDER AV #METOO
Aksel?
Aksel, jag måste berätta nåt för dig.
Aksel?
"En vän berättade att hon hade sex med en man"
"som stötte kuken i hennes mun medans han höll hennes huvud."
"Hon var förvirrad då hon faktiskt njöt av det."
"Det gjorde henne upphetsad."
"Kan man vara feminist och ändå gilla att bli knullad i munnen?"
"De flesta kvinnor är tveksamma till att utföra oralsex."
"De måste agera som att de gillar... ... den patetiska uppfattningen"
"att det gör dem upphetsade..."
"Jag gillar den slapp."
"Så att jag skapar styvheten"
"istället för att få den påtvingad mig."
Det här är bra.
- Tycker du? - Toppenbra.
Jag håller inte med om allting, men det är mycket välskrivet.
Originellt. Mycket bra.
Vad tänker du göra med det?
Jag vet inte.
Tycker du verkligen att det är bra?
Ja, verkligen.
Är det sant?
Ja, jag ljuger inte.
Inte?
Är du säker på det?
Våga inte tveka på det.
Det är intellektuellt.
Men det gör mig upphetsad också.
- Seriöst? - Lite.
Var det därför du skrev det?
Intellektuell Viagra?
- Ja. - Det fungerar.
Hennes text "Oralsex i tider av #MeToo"
publicerades på jubel.no.
Den delades flitigt och debatterades mycket livligt på Facebook.
Jag kan inte köra med alla starka värktabletter jag tagit.
Kapitel 4 VÅR EGEN FAMILJ
Jag trodde jag skulle klara det, men...
Jag klarar inte en timme på bussen med min rygg.
Det gör ingenting.
Kan inte du komma till Hønefoss nästa helg?
Så kan vi fira tillsammans.
Nathalie hälsar och gratulerar.
Hälsa tillbaka till henne.
Det är så trevligt att se dig.
- Det är så länge sen. - Alldeles för länge.
Men du, ha en fin födelsedag.
Tack.
Okej.
Är jag för smal?
- Du jobbar för mycket. - Sant.
Vi hörs senare.
Grattis på födelsedagen!
- Varför måste jag alltid åka till honom? - Kommer han inte?
Han har fått ryggskott.
Det är alltid nåt fel på honom.
Hallå!
Så, han kommer inte.
Det var inte snällt.
Han ville komma, men han har ryggskott.
Inser han hur det får dig att må?
- Han... - Det är ryggskott, mamma.
Ursäkta.
Varsågoda att ta för er.
Tack. Det ser jättegott ut.
Jag hoppas det ska smaka.
Hurra för dig som fyller år!
Dig vill vi gratulera!
När Julies mamma Eva fyllde 30
hade hon varit skild i två år. Ensam mamma till Julie
och jobbade som revisor på ett förlag.
Dansa för dig, med hopp, lek och spring
Önskar dig hjärtats alla goda ting
Vad kan du ändå önska mera?
Gratulationer!
Tack så mycket.
Har du läst Julies artikel?
Ja, det är klart.
- Bra, eller hur? - Väldigt bra.
Har du läst den, mamma?
Nej.
Artikeln som Julie har skrivit. Jättebra.
När Julies mormor var 30, var hon gift sen 10 år, hade tre barn
och spelade Rebecca West i Rosmersholm på Nationalteatern.
När Julies gammelmormor Astrid var 30,
var hon änka och ensam med fyra barn.
Julies gammelmormors mor, Klara, hade fött sju barn.
Två av dem dog i tuberkulos.
Julies gammelmormors mormor, Herta, var gift sedan 12 år
med en handlare och hade sex barn
i ett kärlekslöst äktenskap.
Julies gammelmormors mormors mor Agnes, blev aldrig 30 år.
På 1700-talet i Norge var medel- livslängden för kvinnor 35 år.
Jag vill inte besvära dig med det här, men...
det blir svårare och svårare att kissa.
Jag var rädd att det var prostatacancer,
men det var det inte.
- Det var ju bra. - Ja.
Men ändå...
måste jag gå på toaletten hela tiden.
Och...
så läcker det ju.
Tack så mycket för jackan. Superbra.
Jag har tänkt börja vandra.
Förlåt att vi är sena.
Har du inte serverat nåt kaffe?
Det är okej.
Jag fixar någonting.
- Hur gick det? - Det gick jättebra.
- Många räddningar? - Ja.
Bra jobbat.
Grattis i efterskott.
30 är en stor sak.
Synd att vi missade det.
Turneringen höll på hela dagen,
så vi kunde inte komma.
Inga problem, det är okej.
Hon är målvakt. Du måste se henne spela.
Nej, det behöver hon inte.
Hon är jätteduktig.
Jag säger till nästa gång.
Ja, gör gärna det.
Coolt.
Fick du artikeln jag skickade dig?
Ja, jag skulle fråga om det. Jag fick inte länken att funka.
Det är nåt fel med datorn.
Kan du nåt om datorer?
Ja, jag kan titta på det.
Men kan hon inte bara skicka om mailet?
Men kom det inte ett...
Skickade hon det som ett mail?
En bifogad fil i ett mail.
Nej, jag tryckte på knappen på musen.
Sen satte jag pilen på fyrkanten.
Jag försökte två gånger, sen försvann den.
Jag kanske gjorde fel.
Jag kanske skickade fel version.
Vi fixar det. Du måste läsa artikeln.
Den är mycket bra.
Väldigt...
väldigt välskriven, och...
Smart tjej.
När ska du komma och hälsa på, Per Harald?
Det skulle vara roligt om du kom och såg var din dotter bor.
Visst, självklart.
Men det är svårt att parkera i Centrum.
De har sån där...
boende...
boendeparkering där.
Ja.
Det har gjort det mycket lättare att hitta en plats.
Men du betalar för det?
Och så flyttar du bilen varje halvtimme?
Är det anledningen till att du inte kommer och hälsar på?
För att det är svårt att köra där?
Nej, det är det inte.
Vad är det då?
Ja, du vet att...
jag äter så mycket smärtstillande att jag inte får köra längre.
Så, det är det också.
Det är ju positivt att han är så öppen med det.
Hans smärtor. Hans prostata.
Man får skapa sin egen familj.
Kapitel 5 BAD TIMING
Ursäkta mig?
Hej.
Har du Green Yoga?
Låt mig kolla.
- Vad hette boken? - Green Yoga.
Publicerades förra året.
Nej, jag måste beställa den. Den finns inte i lager.
Hur lång tid tar det?
Två veckor.
Okej. Nej tack.
De har din inte här heller.
Okej.
Vi kan kolla hos Ark.
Tack så mycket.
Jag sa att jag glömde solglasögonen.
Jag måste bara säga
att jag vet vad vi sa.
Men jag tänker mycket på dig.
Och...
jag vill inte störa dig om du är lycklig.
Är du det?
- Jag vet inte vad jag ska säga. - Säg ingenting.
Jag vill gärna träffa dig igen. Bara prata lite.
Jag menar, jag ska inte...
men jag vill gärna träffa dig igen. Bara för...
Jag är på Åpent Bakeri i Barcode nästan varje dag.
Jag jobbar där, alltså. Om du har lust.
Ja, nä...
- Eivind? - Ja.
Du glömde solglasögonen.
Ja, just det. Fan.
Språket öppnar dörrar till det undermedvetna.
Freud var en fantastisk författare.
Han kunde vara självkritisk.
Han tvekade aldrig att utmana sina teorier.
Han såg varje enskild patient som ett forskningsobjekt.
Freud gjorde ingen skillnad på terapi och forskning.
Det tycker jag är väldigt övertygande.
Särskilt dessa dagar,
när vetenskaplig metodik tillämpas
även inom humaniora.
Nu räcker det med Freud. Hur går det med filmen du pratade om?
Är den inte nästan klar?
Ja, jag har sett den, men...
- Har du sett den? - Ja.
Jag har inget ägarskap kvar.
Är den så dålig som du befarade?
Det värsta är hur de har gjort Gaupe så rumsren.
Allt är så fläckfritt och tryggt.
Jag ska visa er någonting.
Jag har fått ett utkast på filmpostern.
Jag måste erkänna...
jag skäms för att mitt namn står där.
Fy fan.
Nej! Seriöst?
Du måste skämta. Det är inte möjligt.
Det är filmpostern. På riktigt.
Får jag se.
Det ser ut som Piff & Puff.
Herrejävlar.
Ska jag skratta eller gråta?
Det är genomgående, allting. Historien. Alla detaljer.
De har tagit bort kaviarstjärnan.
Förlåt, nu förstår jag inte.
Kaviarstjärnan?
Det är, ni vet...
rumphålet. Hans anus.
I filmen är hans rumpa helt ren.
Och det där är borta.
Det ser jag som allvarligt.
I underground-serier bajsar man,
man spyr, knullar och allt sånt där.
Gaupe är en vildkatt i en värld av tama huskatter.
Han står i opposition mot det borgerliga.
Ett av de mest ikoniska rumphålen nånsin.
Vill du ha kaffe?
Ja.
Jag vet inte vad vi ska göra.
Jag måste sticka.
Aksel,
vi måste snacka.
Ja, självklart.
Har det hänt nåt?
Julie sa att hon tänkt på det länge.
Det var inte hans fel. Inget han kunnat göra annorlunda.
Det är inget du har gjort.
Det är inte ditt fel, men jag känner...
Det handlade om saker de tjafsat om tusen gånger.
Saker de båda kände till.
Det var bad timing.
De hade träffats i olika stadier i livet.
De ville bara olika saker.
Vi vill bara olika saker.
Gör du slut med mig?
Ja.
Jag vill att det ska vara slut.
Jag undrar bara om du är dig själv?
Vad menar du då?
Inser du verkligen...
Inser du verkligen vad du gör nu?
Vad du faktiskt förstör?
Ja, självklart.
Det är därför det är så jobbigt.
Var ska du bo, då?
Jag vet inte.
Du vet inte?
Nej. Hos mamma eller...
Flytta hem till mamma?
Ja. Tills jag hittar ett ställe.
Okej.
Nej, kom igen...
Det är slut.
Jag vill inte längre. Vad kan jag säga?
Är det nåt annat som plågar dig, och så tar du ut det på mig?
Nej.
Jag har tänkt på det en längre tid.
Det känns helt rätt.
Har du träffat någon?
Nej.
Jag är så trött på det här, Julie. Helvete.
Jag orkar inte det här.
Men okej.
Gå bara. Om det nu är det du vill.
Jag kan gå ut medans du packar.
Julie sa att han förtjänade nån på rätt plats i livet.
Redo att få barn.
Nån som var mer stabil, trygg,
och som inte blev hispig varje halvår.
Men jag gillar att du är hispig.
Aksel sa att han gillade henne hispig.
Att han behövde en sån person,
som kunde tvinga ut honom ur bubblan vid ritbordet.
Och vad barn gällde...
Han sa att han hellre var barnlös med henne
än att ha barn med någon annan.
Men det är inte bara det det handlar om.
Vad är det det handlar om?
Det handlar om hela livssituationen, inte bara det.
Jag förstår att du genomlider en kris nu.
Jag förstår det verkligen.
Men om du älskar mig,
så fixar vi allt det andra.
Ja, jag älskar dig.
Men jag älskar dig inte.
Julie kände att den meningen,
sättet hon sa det på,
hur hon betonade vissa ord,
sammanfattade den omöjliga situationen.
Att jag står och betraktar mitt liv.
Som om jag bara hade en biroll i mitt eget liv.
Jag förstår att du känner dig låst.
Att du behöver förändring.
Men är det här lösningen?
Men det är precis det här jag menar.
Jag försöker berätta vad jag känner,
och du definierar vad det är.
Jag förstår vad du håller på med.
Vad jag håller på med? Berätta vad jag håller på med.
Håll käften, så ska jag berätta det.
Du spelar ut den konfrontation du aldrig vågat haft med din pappa.
- Du tar ut det på mig... patetiskt. - Är det det jag gör?
Är det så? Hur kan du veta det?
Det finns inget annat som är riktigt,
om man känner något och man sätter ord på det.
Att bara få känna det och vara i det...
Du envisas med att vara så jävla stark hela tiden.
Och det är...
Du anser att vara stark
är att sätta ord på saker.
När du analyserar vad som sker
på alla psykologiska nivåer,
så tror du att du är stark.
Men för att jag inte har översikt så är jag svagare än dig.
Hon sa att hon var livrädd för att vara ensam.
Livrädd för att vara utan honom.
Att så fort hon gick ut genom dörren,
skulle hon vara som Bambi på isen.
Och det var precis därför hon måste göra det.
Aksel mumlade någonting hon inte hörde. Något stöttande.
Hon tänkte på hur hon kunde,
vid 30 års ålder, precis jämfört sig själv med Bambi.
Nä.
Jag är patetisk.
Nej, det var inte det.
Aksel...
Du...
Förlåt mig för allt jag sa.
Det är lugnt.
Jag sa mycket saker också.
Stanna lite längre då.
Du kommer ångra dig.
Det gör jag säkert.
Det är därför detta är så tragiskt,
om några år vill du kanske ändå ha barn.
Du kommer att ha haft andra förhållanden.
och då kommer du att inse att det vi har nu, är unikt.
Jag vet.
Nej, det gör du inte. Men jag gör det. Jag har haft många förhållanden.
Jag vet hur svårt det är.
Ingen snackar som vi gör, och skrattar så mycket tillsammans.
Vem vet? En dag hittar vi kanske tillbaka till varandra.
Precis där och då
menade hon det.
Jag menar det.
Kapitel 6 FINNMARKSVIDDA
- Fryser du? - Ja.
- Det såg lättare ut på YouTube. - Jag sa ju att vi borde övat innan.
Den här...
Den här först.
- Är du säker? - Ja, den ska vara överst.
Jo, men är den först?
Ska man inte ta den här först?
- Nej, den är ovanpå. - Okej.
Eivind berättade det för andra som en rolig historia.
Men för henne hade det rört vi något djupare.
Något hade vaknat inom henne.
Hon googlade sitt familjenamn.
Hennes farfar kom från långt norröver.
DNA-testet hon skickade till Amerika bekräftade det.
Eivind förstod inte varför hennes nyupptäckta identitet
som 3,1 % Samisk
skulle leda till sinnesutvecklande droger och andra kulturers riter,
men försökte att vara stöttande.
Miljöengagemanget växte i takt med
förståelsen för hur utsatt världens urfolk var för klimatförändringar.
- Hej. - Hej.
Kanadas inuiter svalt då sälarna försvann.
Renen når inte maten när snö blir till is.
Aboriginerna dör av hudcancer från hålen i ozonlagret.
Eivind kunde glömma att flyga till New York.
Andas in. Hela vägen upp.
Hon fick dem att leva
ännu mera hållbart.
Det fanns alltid mer han kunde gjort.
Läst mer noggrant på förpackningen.
Varje inköp var ett komplicerat miljöräkenskap.
Plasten dödar våra hav och sjöar.
Norsk torsk fraktades till Kina och tillbaka.
Koboltutvinningen ödelade Kongo inifrån.
Batterier hade också blod på sig.
Västvärldens dåliga samvete satt bredvid honom på soffan.
Gick till sängs med honom på kvällen.
Allting värderades mot ett mycket större syfte.
Han kände att han svek Sunniva och att han svek samerna.
Kände sig som världens värsta människa, men kunde inte stå emot.
Jag glömde mina solglasögon därinne.
Okej.
Jag kommer strax.
Kapitel 7 ETT NYTT KAPITEL
Jag måste kissa.
Eivind vill inte heller ha barn.
Klimatrapporterna spådde mörka tider för kommande generationer.
Överbefolkning var orsaken till den dystra framtiden.
Julie gillade hur pessimismen gav ett djup
åt hans annars så gladlynta humör.
Men hon tänkta att nåt annat låg bakom hans beslutsamhet.
Lite... självcentrerad.
Eivinds pappa brukade likt Julies
glömma bort födelsedagar.
Eivind brukade ofta säga:
"Enligt min pappas kalender..."
"är jag 12 år gammal."
Alla är hårda. Ingen är mogen.
Människor dör av törst i Chile
för att avokado behöver så mycket vatten.
Följer du fortfarande Sunniva på Insta?
Ja, hon postar intressanta länkar om miljöaktiviteter.
Vi textar inte med varandra.
Hon har mer än 30000 följare.
För att hon visar sin rumpa?
Nej, hon visar inte sin rumpa, Det är en yoga...
Det är yoga.
Okej, hon visar den lite där.
Det är okej att du följer henne.
Det är inget problem, men...
jag vill inte vara
det förnuftiga valet medan hon kan vara sexig.
Det finns inget förnuftigt med dig.
- Alltså... - Ja.
- Ställningen på bäckenet... - Det är yoga.
Det där är inte yoga.
Det är yoga.
Du gillade den!
Herregud!
- Det var inte okej! - Jag var tvungen att gilla den!
Så ska det se ut.
Så... det var...
Kapitel 8 JULIES NARCISSISTISKA CIRKUS
... folk skulle se mig dansa.
Det är så irriterande med dig
Du kan göra bort dig fullständigt på dansgolvet men ändå vara så cool.
Helt sant! Det har jag också upplevt. När vi dansar,
tar du för mycket plats.
Jaså? Jo, men det är också,
"Titta nu! Titta på mig!"
Ja, precis vad jag menar. Du är alltid så mystisk, liksom.
Och jag håller mig liten och går stilla fram...
Så, du har kvar din gömma?
Vad är det där?
Var hittade du det där?
Vad är det för nåt?
Magic mushrooms.
Har du testat det?
Ja.
Visst.
Varför gör du det?
Å, fy fan.
Det smakar jord.
Någon?
Jag känner ingenting. Jag tror att de är för gamla.
Jag måste sticka.
Är du säker? Det kan vara lite risky.
Bro, kom igen.
Vi har gjort det här förr.
- Vi hörs av i morgon. - Det gör vi, ring mig.
Adil?
Kan du prata?
Det har kickat in rejält för honom.
Julie?
Har det börjat kicka in?
Drick lite vatten.
Det är viktigt.
Du måste dricka mycket vatten.
Här.
Drick upp det.
Det kommer gå bra.
Bara så du vet, jag är här.
Julie?
Drick vattnet.
Jag är här... här hela tiden.
Det går bra! Jag är här!
Julie? Mår du bra?
Jag trodde det skulle gå.
Går det bra?
Julie?
Å, nej, nej...
Jag tänkte att vi behövde lite kaffe.
Det här gör vi aldrig om igen.
Du borde tvätta av dig lite.
Luktar jag illa?
- Är det där... - Åh, herregud.
Herregud. Jag måste gå och duscha.
Ska jag laga lite... det är ingen fara.
Ska jag fixa lite mat?
Jag känner att jag slappnar av med dig.
Helt och hållet.
Har du inte gjort det förut?
Jo, men jag kände att...
jag måste vara...
sån som jag...
var när vi först träffades.
Tack för att du står ut med mig.
Jag älskar dig.
Kapitel 9 GAUPE FÖRSTÖR JULEN
... testat att läsa dina gamla Gaupe-tidningar i vuxen ålder?
För att, nuförtiden, så är
ju mycket av det så oetiskt och grumligt
att man nästan mår illa
av att läsa det.
Det där obehagligt att du har skapat en karaktär
som vinner popularitet på bekostnad av kvinnor.
Okej, så du menar
alltså att konst ska vara behaglig?
Menar du att det är konst?
Jag har tagit med några av dina tidiga serier.
Gaupe är en sak, men sen har vi också Pickulf Pick,
Pedo Papegojan...
Ja, jag tror egentligen inte detta är helt rätt forum att
förklara humor i tecknade serier.
Vad tänker du om att någon som läser dina serietidningar
kanske själv har blivit utsatt för incest eller våldtäkt?
Ska vi sluta skapa saker som någon kan reagera negativt på?
Folk mördas för att de tecknar saker som anses stötande. De blir skjutna.
Jämställer du Mohammed karikatyrer
med teckningar av kvinnor med stora bröst,
eller med incest?
Är det vad du menar?
Nej, eller ja, kanske det.
Så passande att börja
prata om yttrandefrihet när någon kritiserar dig.
Nu sitter vi här och debatterar ditt
verk, så ingen censurerar dig.
Jag, som kvinna, blir provocerad,
jag blir kränkt, även om vi inte får säga så längre.
Du har ju ett val. Du behöver inte känna dig kränkt.
Självklart har man inget val!
Detta är generationsspecifikt.
Ansvaret kan inte enkom bara ligga hos mig.
Konsten måste få vara rörig och fri.
Konsten är lite farlig, men det är det som är kul.
Konsten ska få vara en terapiform
där jag kan tänka högt och ventilera
alla mina oacceptabla tankar,
alla mina mörkaste impulser.
Jo, men du är en priviligierad man som
nyttjar dina serier för att sparka neråt.
Det är knappast varken konst eller humor.
Sorry, men det är inte fyndigt nog att vara satir.
Men detta handlar inte om mig.
Alltså... när jag skapar någonting,
så är det inte bara tomt prat.
- Jag förstår det. - Det tror jag inte du gör.
Om jag skulle rita den här intervjun som en serie,
så skulle serieversionen av mig kanske kalla dig för hora.
Det betyder inte att jag tycker det.
Det kan vara
en parodi på en viss typ av osäker man...
Du använde ordet "hora"?
Ja, jag använde ordet "hora".
Du är inte intresserad av vad jag menar.
Förstår du inte att det är sexualisering?
Jag tror att vi kommer ifrån ämnet här.
Alla ni postfeminister är så jävla självrättfärdiga!
Tack så mycket, Marthe Refstad och Aksel Willmann.
Sexarbetare är rätt benämning, faktiskt.
Kapitel 10 FÖRSTA PERSON SINGULAR
JAG HJÄLPER DIG GÄRNA!
Det var länge sen!
- Ja, verkligen. - Hur är det med dig?
Jodå, och du då?
Jo, det är bra.
Snackar du nånsin med Aksel?
Är allt bra med honom?
Ja... det går bra.
Jag hörde intervjun på radio.
Ja...
Han gick lite långt.
Det går egentligen inte så bra.
Visste du om att han är sjuk?
Aksel?
Har du inte hört det?
Han har cancer.
Förlåt, jag trodde att du visste.
Det har gått väldigt fort.
De upptäckte det väldigt sent.
Cancer?
Bukspottkörteln.
Men...
Hur går det för honom?
Ganska bra, under omständigheterna.
Men det är tufft.
Prognosen...
prognosen är dålig.
Den är obotlig.
Tack för att du berättade för mig.
Jag var säker på att du visste det.
Nej, jag har inte hört nåt.
Det är bara...
Jag visste inte.
När skrev du det här?
Har du läst det?
Jag skulle lägga det i pappersinsamlingen.
Det är mycket bra.
Tycker du?
Ja, jag blev helt uppslukad.
Det är verkligen mycket bra.
Det är så...
Vadå?
Nej, men...
om jag får säga det,
det är så trevligt att få läsa om dig.
Men det handlar inte om mig.
Men julhistorien handlar väl om din familj, eller hur?
Ja, men det är påhittat. Det förstod du väl?
Jag hittade på det.
Okej, det är påhittat. Hursomhelst...
- Jag tycker det är bra. - För att det handlar om mig?
Nej, det är bara fint.
"Fint"?
Ja, det är fint. Bra skrivet.
Sättet du har uttryckt dig på är mycket bra.
Som det här:
"För många lager minnen överlappar, blandas och blir otydliga."
Jag känner igen mig i det. Det är välskrivet. Mycket bra.
Det är inte välskrivet.
Vad är det med dig?
När blev du intresserad av litteratur?
När läste du ens en roman sist?
- Är du okej? Vad står på? - Vadå?
Nej, allt verkar bara vara fel hela tiden.
Nej, allt är inte fel. Det är bara inkräktande att du rotar i soporna.
- Det fattar du kanske? - Jo, men ta det lugnt.
- "Ta det lugnt"? - Lugna ner dig.
Ta det lugnt är din specialitet.
Du kan ta det lugnt och servera kaffe till du är 50.
Jag vill nåt mer!
Jag är ledsen för det. Jag vet inte vad jag ska göra.
Kapitel 11 POSITIV
Hallå?!
Du...
Har du ätit nåt?
Ja, men jag kan laga pasta om du vill.
Nej, jag behöver inget om du har ätit.
Oj, förlåt.
- Hej. - Hej.
Först hade jag bara ont i ryggen.
Jag har haft ryggont förut, så jag tänkte inte på det.
Sen blev min hud nästan gyllene.
Jag tyckte det såg bra ut.
Med det visade sig vara gulsot.
Mamma sa att jag föddes med gulsot, och att jag fick ljusbehandling.
Har du mycket ont?
Nej, egentligen inte.
Det är...
Nu blockerar de flera olika nervcentra med Botox.
Det låter bra.
Ja, då slipper jag ta så mycket olika smärtstillande.
Hur mår din familj då?
De mår ganska bra.
Mamma följer fortfarande allt du gör.
Och din pappa?
Jag har faktiskt brutit kontakten.
Bra.
Han får jaga mig om han vill.
Gör han det?
Nej, inte direkt.
Två svarta kaffe.
Men de tyckte det var jätteroligt.
Under vissa omständigheter,
kan morbid humor vara roligt.
Ja, analsex på en bar mitzvah?
Sånt tycker jag är roligt. Men jag är ju en gammal man nu.
Nej.
Jo, vet du vad...
Jag förväntade mig nästan detta.
Jag hade slutat leta innan jag blev sjuk.
Ärligt. Jag ser mina gamla favoritfilmer om och om igen.
Lynch och Gudfadern del II...
Hur många gånger kan man se
"En satans eftermiddag"?
Många gånger!
Det ska man.
Verkligen.
Ibland hör jag kanske ny musik
som jag inte hört tidigare.
Men...
den är också gammal.
Jag känner inte till den, men den är från när jag växte upp.
Det kändes som jag redan hade gett upp.
Jag växte upp i en tid utan Internet och mobiltelefoner.
Nej, vet du vad? Detta är...
Jag låter som en gammal gubbe, men jag har tänkt på det mycket.
Min värld har liksom...
den är liksom borta.
För mig handlade allt om att gå i butiker.
Skivaffärer.
Jag tog tåget till butiken Voices på Løkka.
Bläddrade genom begagnade serier på Pretty Price.
Jag kan fortfarande blunda och se raderna i Video Nova på Majorstua.
På nåt sätt växte jag upp
när kulturen presenterades med fysiska objekt.
Vi blev intresserade av dem
för vi kunde omge oss med dem.
Vi kunde plocka upp dem, hålla dem i våra händer,
och värdera dem.
Lite grann som böcker?
Ja, lite grann som böcker.
Jag vet inte, det är det jag har. Det är det jag använt livet till.
Samla på alla dessa upplevelser, serier, böcker...
och det...
har jag bara fortsatt med, även om det inte har givit mig
samma starka upplevelser
jag kände när jag var 20.
Jag fortsatte ändå.
Och...
nu är det allt jag har kvar.
Kunskap och minnen av idiotiska, oviktiga saker
som ingen bryr sig om.
Men så är det inte.
Du har ju serierna du har skapat.
Jag önskar att jag hade haft det du haft.
Att kunna sitta och teckna
utan att tvivla på om du faktiskt gör det du var menad att göra.
Det skulle jag önska att jag hade.
Nej, men...
Jag har cancer. Jag är döende.
Det är naturligt att jag tittar bakåt.
Men du säger du gjorde det förr också.
Men inte för länge sedan.
De senaste åren. Jag har nått en punkt i livet när plötsligt...
Det hände helt plötsligt.
Så...
Jag började dyrka saker i det förflutna.
Och nu, när jag inte har något annat. Nu finns det ingen framtid.
Nu kan jag bara se tillbaka.
Och det...
Det är liksom inte nostalgi. Det är bara...
dödsångest.
Det är för att jag är rädd.
Det har inget med konsten att göra.
Jag försöker bara bearbeta...
Jag ska opereras imorgon kl. 9.
Det känns som jag kan säga allt till dig.
Du skulle inte döma mig.
Du är den minst moraliserande personen jag känner.
Jag har ingen annan att prata med...
om sånt vi brukade prata om.
Kan du säga det du brukade säga till mig?
Jag gillade inte att höra det då, men kan du säga att...
jag skulle bli en bra mamma?
Är du gravid?
Wow.
Gratulerar, eller...?
Vad tänker du om det? Är det bra eller dåligt?
Jag vet inte.
Jag är inte säker.
Det bara blev så.
Jag måste ha slarvat. Helt klart har jag det.
Var du riktigt säker?
Ville du verkligen ha barn?
Jag var ju också rädd. Det var klart att jag tvivlade.
Men jag ville inte visa det, för då kanske du inte ville...
Jag tvivlade aldrig på dig som en bra mamma.
Jag såg hur osäker du var på det.
Om det är nåt jag ångrar, är det att jag aldrig fick dig att inse...
Att du inte förstod hur underbar du är.
Vad funderar du på?
Jag klarar inte att höra det.
Men... ska du behålla det?
Jag vet inte.
Jag har slösat så mycket tid
att vara rädd för sånt som kan gå fel.
Men det som faktiskt gick fel, var nästan aldrig det jag var rädd för.
Om han är en snäll kille, kör på.
Barnet får en snäll pappa, och får dig som mamma,
resten ordnar sig alltid.
Jag har din röst i mitt huvud.
Jag har fortfarande bra samtal med dig.
Är det sant?
Om vadå?
Mycket om tecknade serier och...
Eklektisk smak.
Jag också, faktiskt.
Jag har samtal med dig i mitt huvud.
Det finns säkert saker jag minns om dig som du själv har glömt.
Och jag om dig, omvänt.
Ja, och omvänt, kanske.
När jag är borta,
försvinner de sakerna om dig tillsammans med mig.
Får jag fråga dig en sak?
Hade du redan träffat honom när du gjorde slut med mig?
Ja.
Varför sa du ingenting?
Jag vet inte.
Jag vågade inte.
Och nu ska du göra slut med honom?
Nej, varför säger du så?
Kanske för att du inte verkar så lycklig över barnet.
Och det är så du gör när det blir jobbigt.
Jag är glad att jag är gravid.
Förlåt...
Det är lugnt.
Du var det allra viktigaste förhållandet i mitt liv.
Du behöver inte säga något, för jag...
förstår att du inte känner likadant.
Det ska inte vara så. Du har så mycket kvar, men jag...
Jag vet det, jag känner det nu.
Jag vill bara att du ska veta det.
Du var mitt livs stora kärlek.
Du är en jävligt bra person.
Jag borde sagt nåt tidigare.
Men jag klarade inte av det.
Jag är gravid.
Hur länge har du vetat om det?
Jag vet att vi inte vill ha barn.
Nej...
Jag vet inte om jag vill det.
Det känns som jag aldrig genomför något.
Att jag bara påbörjar nya saker.
Jag behöver tid...
att tänka igenom detta.
Tänka på oss.
Det är lugnt.
Kapitel 12 ALLTING TAR SLUTLIGEN SLUT
Det var där jag bodde.
Vi flyttade dit när jag var åtta.
Ska vi knacka på?
Nej, jag tror inte det.
Vad är det du minns... härifrån?
Jag minns färgerna här.
Det var alltid en sorts referens
när jag tecknade mina serier.
Dessa färgerna.
Och så minns jag...
ett jävligt snällt fyllo, tvärs över gatan här.
Jag är skittrött på att låtsas att allt är helt okej.
Det suger att ha så ont hela tiden. Det suger.
Allt bara suger.
Och...
Jag vill inte att du ska minnas mig.
Jag vill inte vara en röst i ditt huvud.
Jag vill inte leva vidare genom min konst.
Jag vill leva i min lägenhet.
Jag vill leva...
Jag vill leva i lägenheten med dig.
Att vi ska ha det bra tillsammans.
Hej då.
Hej, Julie.
Aksels tillstånd har snabbt förvärrats.
Han är för sjuk för att få behandling.
Han kanske inte klarar sig genom natten.
Han har sin familj här, men jag tänkte du ville veta det.
EPILOG
Det finns inget mer att säga.
Bryt!
En gång till.
En snabb tagning till med en liten justering.
Var mer ledsen.
Okej.
Men han reser sig lite fort.
Du!
Okej, kameran är redo.
Action!
Det finns inget mer att säga.
Bryt! Jättebra.
Vi går vidare.
Det stämmer, stillbilder.
Ursäkta? Jag behöver några bilder av dig.
- Visst, här? - Ja.
- Går det bra? - Ja...
men det känns som att jag var dålig.
Använd det, då. Håll kvar den känslan.
Spela som om du ser var han satt...
Översättning: BTILAF