11 SEPTEMBRIE 2001
În septembrie 2001,
eram studentă la Jurnalism, Universitatea Columbia din New York,
când lumea pe care o cunoşteam s-a schimbat.
Fiind puţini jurnalişti portughezi în New York,
o reţea din Lisabona mi-a cerut să transmit în direct din oraş.
Se tem de o repetare
a evenimentelor de la World Trade Center de acum două zile.
A fost prima dată când am acoperit subiectul terorism.
Am conştientizat modurile în care ideologiile extremiste,
mocnind în locuri îndepărtate, pot afecta atât de mulţi
într-o lume globalizată.
Experienţa de la 11 septembrie a dus la alte poveşti,
investigând reţele teroriste în Siria, Irak, Sri Lanka, Sierra Leone…
Ai văzut mina ?
…Nigeria şi Liban.
Cât de precauţi să fim cu Hezbollah ?
Ar trebui să fiţi foarte precauţi.
Am încercat să înţeleg cum gândesc, recrutează, planifică aceste grupări.
Intră în camion, da ?
Şi cum îşi finanţează operaţiunile.
Câştigă bani din vânzarea şi transportul petrolului.
Îl colectează de la noi şi îl vând pe piaţa neagră către sirieni.
Recent, am auzit zvonuri despre o nouă sursă de finanţare, aurul.
Asta m-a adus în Niger.
Allahu Akbar !
Am venit să aflu cum funcţionează acest comerţ periculos
şi cum profită teroriştii.
Dar lumea s-a schimbat din nou.
Bună, mă auzi ?
Legătura este foarte proastă.
Îmi pare rău.
-Alo ! -Da.
Tocmai am aflat că a avut loc o lovitură de stat militară.
S-a peetrecut acum câteva ore în capitală.
Aşteptăm să ni se spună ce să facem.
Nu suntem siguri.
Ce anume ? Îmi pare rău, legătura…
Acum nici nu se mai conectează. N-avem idee ce se întâmplă.
Suntem tensionaţi. Nu pare să fim în siguranţă aici.
ÎN URMĂ CU ŞASE ZILE
Mergem chiar prin mijlocul Saharei.
Nu există drumuri propriu-zise aici.
Sunt doar kilometri întregi de pustiu.
Suntem într-un convoi de trei camioane militare
cu aproximativ 20 de tipi cu puşti AK-47.
Ei spun că e necesar,
fiindcă numărul atacurilor a crescut în această regiune.
Niger e unul dintre cele mai izolate şi periculoase locuri din lume.
Ţara face parte din regiunea Sahel a Africii,
care a devenit o pepinieră pentru cele mai faimoase grupări teroriste.
De la începutul anilor 2000, grupări precum Al-Qaeda, Boko Haram
şi Statul Islamic au ucis zeci de mii de oameni în Sahel
şi au strămutat alte câteva milioane.
Totul face parte din tentativa violentă de a-şi extinde influenţa
şi de a-şi răspândi ideologia.
Dar extinderea e costisitoare
şi un bun găsit recent aici ajută la finanţarea sa.
În ultimul deceniu, o mare goană după aur a avut loc în Niger
şi mine de aur au apărut în toată ţara.
Ne îndreptăm către una dintre cele mai recente.
Vreau să ştiu dacă descoperirile recente de aur devin
o sursă ascunsă de finanţare pentru grupările teroriste,
asa că încep de la sursă.
Începem să vedem nişte colibe.
După ce conduci mult prin deşert şi nu vezi nimic,
par nelalocul lor.
Am ajuns în Vestul Sălbatic de Aur.
Toate acele gropi sunt mine.
Practic, ele coboară sub aceste găuri.
E o nebunie.
-Ce faceţi ? Bună ziua. Sunteţi bine ? -Da, suntem bine.
-Bun-venit. -Sunt Mariana.
Bun-venit, Mariana.
-Cum te cheamă ? -Issifou.
Issifou.
Aceasta e o privelişte familiară în Sahel.
Tineri care prospectează deşertul doar cu unelte de mână.
Escorta noastră militară e în alertă maximă
întrucât atacurile mortale asupra siturilor miniere ca acesta
au devenit alarmant de dese.
O să-ţi arăt. Jos, în groapa aia.
Aceasta a fost una dintre puţinele mine din ţară
pe care au acceptat să le vizităm.
-În cea mare de aici ? -Da, aici.
-Intrăm în gaură. -Spune că asta e mina lui.
Puteţi vedea însă că sunt o mulţime de găuri împrejur care sunt tot mine.
Sfinte Sisoe ! Asta este intrarea în mina lui, chiar aici.
-Câţi metri are ? -Poate să aibă peste 100 de metri.
-Putem merge ? -Putem merge să ne uităm.
Da.
Trebuie să coborâţi încet aici, întrucât sunt gropi pe cealaltă parte.
Iată !
Unul dintre mineri urcă acum.
Suntem la vreo 7 m adâncime şi trebuie să coborâm peste 60 m.
Mina a fost aruncată în aer cu dinamită şi săpată cu mâna.
Nu există suporturi pentru a sprijini pereţii sau tavanul.
Cu toate astea, Issifou şi oamenii lui străbat puţurile
fără niciun echipament de protecţie şi doar şlapi în picioare.
Bine.
Se întunecă foarte tare.
E întuneric. Nu vezi mai nimic. Chiar ai nevoie de lămpi.
Toate acestea sunt nereglementate.
Senzaţia dată de mineri e că guvernul duce aşa o lipsă de resurse,
încât minele pot opera cu impunitate.
Îmi imaginez că există şi speranţa că tinerii care muncesc in mine
vor fi ţinte mai greu de recrutat pentru terorişti.
Chiar este o situaţie disperată,
care arată numeroasele provocări cu care se confruntă ţara.
-Pe aici ? -Da, pe aici.
Vino să vezi, e o nebunie cât de adâncă este.
E atât de abrupt, încât trebuie să coborâm pe fund, ca pe tobogan.
Cred că ne apropiem. Începe să se audă ciocăniturile în stâncă.
-Aici este ? -Da, aici.
Aici sapă în momentul ăsta.
Se pot vedea lovind şi săpând după aur.
Totul e pus în sacii ăştia albi şi e dus sus.
E foarte cald şi întunecat aici.
Poţi vedea bucăţi de plafoane căzând.
-Vino pe aici. -Veniţi pe aici.
Asta este. E aur înăuntru, vezi ?
-Deci poţi vedea că înăuntru e aur. -Conţine aur.
Deci ăsta este filonul.
Unde e colorat aşa, vom găsi aur.
Iată-l.
Estimativ, peste 5.000.000.000 $ în aur se extrag anual
din situri mici nereglementate din Sahel, ca acesta,
mărturie a voinţei pure a minerilor precum Issifou.
Ne spun asta că trebuie să începem să urcăm,
fiindcă, la ora 17:00, încep să pună dinamită în minele din jur,
deci există riscul ca totul să se prăbuşească.
Avem două minute să ajungem sus.
-Bine. Bine. -Aşa.
Să mergem, băieţi.
Dacă ajung la o stâncă prea dură să fie lovită cu mâna,
folosesc dinamita. Spune că o folosesc des.
Zilnic, la ora 17:00, Issifou şi oamenii lui declanşează explozibili.
Aţi auzit ?
Dacă e aprins aici, va arde prea repede şi asta va exploda.
Când praful se aşază, vor coborî înapoi în mină
şi vor lucra până târziu în noapte, scoţând stânca distrusă.
Oricât aş vrea să stau,
nu trebuie să te prindă întunericul la minele de aur din Sahel.
Soldaţii din escortă vor să ajungem în tabără înainte de căderea nopţii.
Altfel, riscăm să devenim ţinta cuiva.
Am auzit că alte mine sunt atacate de terorişti.
Da. Vor să omoare pe toată lumea. Ucid, asasinează oamenii.
Au mers într-un sat şi au spus că toată lumea trebuie să le dea bani.
-Extorcare. -Dacă nu dau banii, îi ucid pe toţi.
Anul trecut, în 2023,
peste jumătate din morţile provocate de terorism au avut loc în Sahel.
Kiari Liman-Tinguiri este ambasador al Nigeriei în SUA din 2021.
Avem ISIS, Al-Qaeda…
La sud avem Boko Haram.
În nord avem JNIM, afiliată organizaţiei Al-Qaida.
Scopul lor este să instaureze Statul Islamic,
care poate fi un sanctuar, un loc sigur
pentru activitatea lor împotriva restului lumii.
Ei folosesc aurul, dar nu doar ca scop.
Îl folosesc ca mijloc.
În 2002 şi 2003, au avut loc doar nouă atacuri teroriste
pe întreg continentul african.
Douăzeci de ani mai târziu, în 2022, numărul a crescut la 2.737 de atacuri
numai în Niger, Burkina Faso şi Mali.
Atacurile implică adesea grupuri mari de terorişti care năvălesc în sate
şi situri de minerit pe motociclete, jefuind şi uciigând cu sălbăticie.
Ce faceţi pentru menţinerea siguranţei ?
Siguranţa mea este să mă rog la Dumnezeu.
Dumnezeu trebuie să ne protejeze, pentru că nu avem arme.
Suntem aici să lucrăm.
Nu vrem să comitem acte de tâlhărie.
Visul meu este să am destui bani
pentru a asigura o educaţie bună copiilor mei,
să ajungă oameni buni când cresc.
Uite ce murdari suntem.
Totul e pentru a ne salva copiii şi părinţii.
În cele din urmă, această disperare îi face pe mineri să sape,
în ciuda tuturor riscurilor.
Ăsta e locul unde lucrăm ca să scoatem aurul.
Dacă am lucrat în desiş, aducem pietrele ca să fie zdrobite
pentru a scoate aurul.
Aici lucrează maşinile.
Stâncile pe care le aduce aici produc în general cantităţi mici de aur.
Apoi e vândut intermediarilor, iar profiturile se împart egal
între proprietarul minei şi echipa lui Issifou.
Nu este mult. Asta e, dar nu e mult.
-Cât cântăreşte ? -Un gram.
Deci este un gram de aur, rămas după ce mercurul a fost ars.
Se va vinde cu echivalentul a aproximativ 60 $.
Nu pare mult, dar de aceea se întâmplă toate astea.
Totul din cauza asta.
Puţin câte puţin, într-o zi devine mult.
-Este luat şi transportat la Agadez. -Da, la Agadez.
Drumul de aici până la Agadez înseamnă 160 km de teren neasfaltat.
La capătul lui, se află un oraş care serveşte ca bastion al tuaregilor
şi o răscruce a Sahelului,
unde averi constând în fildeş, sare, mirodenii şi sclavi
au fost tranzacţionate timp de secole.
Astăzi, aurul e cel care hrăneşte economia locală.
Aici sunt 600 g de aur. Valorează 36.000 $.
E ziua de piaţă pentru Clickely, un negustor de aur care a venit la forjă
să topească lingouri pe care el şi oamenii lui le-au cumpărat
de la mineri precum Issifou.
Dacă teroriştii fură aur, la un moment dat, trebuie să-l vândă.
Sper că Clickely poate explica cum şi unde se întâmplă asta.
Cât aur ai făcut astăzi ?
Puţin peste 200.000.000.
Doar astăzi, a procesat aici aur în valoare de 333.000 $.
Este incredibil.
Cât profit obţii din şapte kilograme ?
-La 7 kg, profitul e de 20.000.000. -Douăzeci de milioane ?
Doar azi a câştigat 33.000 $ din aurul pe care a putut să-l proceseze.
Şi ăştia sunt bani lichizi, câştig net.
Clickely a acceptat să vorbească cu noi, dar pentru scurt timp.
Mai ales într-o ţară cu sărăcie cruntă ca a Nigeriei,
să mergi pe stradă cu lingouri de aur e o invitaţie să fii jefuit sau ucis.
-Este periculos să faci lucruri aici ? -Da.
Dar avem arme, avem pistoale.
-Ai folosit vreodată arma ? -Da.
AGADEZ, REPUBLICA NIGER
Ai folosit vreodată arma ?
Da.
-Pentru un bandit, sau ce ? -Pentru un bandit.
-E normal dacă lucrezi cu aur. -Mulţi sunt înarmaţi ?
Există o mulţime de arme în activitatea asta. E normal.
-Ai fost vreodată jefuit ? -Da.
De câţi bani ?
În total…
O mulţime de zerouri.
1.220.000.000 de franci.
-Două milioane de dolari ? -Da.
-Cu siguranţă. Acum am angajat pază. -Da ? Câţi oameni ?
Mulţi. Aseară au sosit 20 de maşini de securitate cu aurul ăsta.
-Douăzeci de maşini ? Serios ? -Serios.
Sahelul nu a fost mereu atât de periculos.
În mod ironic, o intervenţie americană şi a NATO în Libia vecină
a creat un vid de putere şi a deschis porţile militanţilor.
Problema a apărut cu adevărat în urma căderii lui Gaddafi în 2011, în Libia.
Imaginea finală cu finalul violent al unui om violent.
Mercenarii care luptau pentru Gaddafi i-au jefuit magazinele de arme…
Artilerie, rachete, proiectile şi arme chimice
care ar ameţi un terorist.
…şi au coborât în sud, în Mali.
Afluxul de luptători şi arme a făcut Sahelul mai nesigur şi instabil.
Grupările teroriste au văzut anarhia crescândă a regiunii
ca locul perfect pentru a recruta, a antrena şi a planifica atacuri
atât în Africa, cât şi în afara ei.
În Washington, America vedea paralele incomode
cu Afganistan şi atentatele 9/11
Ameninţarea s-a schimbat şi a evoluat
faţă de cea care ne-a bătut la poartă pe 11 septembrie.
Cu un deceniu de experienţă din care să învăţăm,
e momentul să ne punem întrebări dure despre natura ameninţărilor de astăzi
şi cum ar trebui să le înfruntăm.
Pentru a le stăvili, au început să verse
ajutor umanitar şi militar în Niger.
Asta e una dintre cele mai mari baze militare de drone ale SUA din lume
şi suntem în mijlocul deşertului Sahara, în mijlocul pustiului.
La periferia oraşului Agadez,
se află o cazarmă americană numită Baza Aeriană 201,
clădită în 2019 de Forţele Aeriene ale SUA,
cu un cost de peste 100.000.000 $.
Contribuabilii americani cheltuiesc 20.000.000-30.000.000 $ anual
să o întreţină.
Puteţi vedea sârmă ghimpată pe o distanţă lungă.
Ies o grămadă de soldaţi. Sunt bine înarmaţi.
Vor să ne oprim ? Ne cer să ne oprim ? Ar trebui să ne oprim ?
Cred că conduceam prea aproape de bază.
Doi soldaţi vin să ne pună întrebări.
SUA au peste 1.000 de militari staţionaţi în Niger.
Prezenţa lor, supravegherea cu drone şi atacurile
sunt menite să menţină sub control grupările teroriste.
Dar anarhia rămâne nestăvilită.
Chiar şi aici, în perimetrul Bazei 201,
acum mai puţin de un an, un vehicul cu 40.000 $ pentru salariile bazei
a fost jefuit în plină zi.
Este de înţeles de ce ne cer să oprim maşina.
Suntem o echipă TV de la National Geographic.
Vă pot arăta acreditările mele.
După câteva întrebări, ne-au lăsat să plecăm.
Mergeţi.
Planul nostru era să ne apropiem de capitala Niamey,
să investigăm mai departe conexiunile dintre aur şi teroare.
Când am venit în Niger, ştiam că comerţul cu aur era doar o faţetă
a unei poveşti mai mari despre strategia continuă a Americii
de combatere a teroriştilor islamici
şi lupta sa cu alte puteri globale pentru influenţa în regiune.
Dar nici nu ne imaginam ce se va întâmpla în continuare.
-Alo ! -Bună, mă auzi ?
Legătura este foarte proastă. Îmi pare rău.
AGADEZ, NIGER 26 IULIE 2023
-Alo. -Da.
Tocmai am aflat că a avut loc o lovitură de stat militară.
M-am întors la hotel şi am avut acces la serviciul de telefonie mobilă.
S-a întâmplat acum câteva ore în capitală.
Aşteptăm să ni se spună ce să facem. Nu suntem siguri.
Acum suntem în Agadez.
Ce anume ? Îmi pare rău, conexiunea…
Acum nici nu mai sună.
În seara asta, haos în capitala Nigerului,
după o tentativă de lovitură de stat împotriva preşedintelui Mohamed Bazoum
a propriilor sale forţe de securitate.
Pe fondul ameninţărilor grupărilor teroriste,
SUA solicită ca preşedintele să fie eliberat imediat.
Poliţiştii închideau graniţele şi stabileau starea de asediu.
Nigerul este un aliat-cheie al SUA în regiune.
Nu este de bun augur.
-Kamil ? -Alo.
Bună, sunt Mariana. Am primit vestea şi cred că suntem în pericol.
Suntem foarte îngrijoraţi. Tu ce faci ?
Situaţia e foarte tensionată şi confuză.
Ce vrei să spui ? Ce se întâmplă în capitală ?
Bună, mă auzi ? Ce s-a întâmplat ? Poţi să-mi spui ?
Am mers la preşedinţie. Sunt împuşcături.
Deci s-au tras focuri de armă pe străzile capitalei ?
Habar n-avem ce se întâmplă.
Avem nervii întinşi la maximum şi aşteptăm să auzim ce să facem.
Nu pare să fie sigur pentru noi să rămânem aici.
Eram aici, în Waghington DC. Am primit apeluri şi mesaje WhatsApp.
Oamenii îmi ziceau că se întâmplă ceva în jurul preşedinţiei.
L-am sunat pe preşedinte şi mi-a spus: "Asta e situaţia în care ne aflăm."
Susţinătorii preşedintelui au fugit la auzul împuşcăturilor.
Motivul acestei lovituri de stat nu e clar.
Au închis graniţele şi spaţiul aerian. Nu vine şi nu pleacă niciun zbor.
Democraţia fragilă pare să se îndrepte spre o dictatură militară deplină.
Orice se poate întâmpla imediat după o lovitură de stat.
M-am temut pentru preşedinte, pentru viaţa şi familia lui.
M-am temut şi pentru oameni.
PRIMA ZI DUPĂ LOVITURA DE STAT
Preşedintele încă este reţinut de militari ?
Da, e reţinut de militari.
Baba Toure, originar din Mali, e producătorul nostru local.
Scuze !
Primeşti mesaje de la familie şi prieteni ?
Da, de aseară. Familia m-a sunat.
Şi prietenii. Vor să ştie daca sunt bine, dacă totul este bine.
Toată lumea e îngrijorată.
-Ăştia sunt responsabilii, da ? -Da.
Sunt jurnalist de peste 25 de ani
şi asta e prima dată când sunt prinsă în propria mea poveste.
Peste noapte, spaţiul aerian şi graniţele terestre au fost închise.
Asta ne pune într-o situaţie dificilă.
Am venit aici cu pază armată asigurată de guvernul preşedintelui Bazoum.
Acum că guvernul lui a dispărut, la fel şi securitatea noastră.
Suntem într-un mic hotel în deşert, la 800 km distanţă
de aeroportul internaţional din capitală,
lipiţi de televizor, urmărind desfăşurarea evenimentelor.
Lovitura de stat este un şoc profund pentru ţară şi pentru SUA.
Acum patru luni,
Antony Blinken a făcut prima vizită oficială din istorie
a unui secretar de stat în Niger.
A fost un moment istoric, un mesaj politic adresat lumii
că prietenia SUA cu Niger contează,
că făcearespectă şi admiră ce făcea preşedintele Bazoum,
că SUA sunt deschise să ajute Nigerul în creşterea şi dezvoltarea economică,
dar şi în securitatea, construirea statului şi întărirea democraţiei.
Anunţ acordarea a 150.000.000 $ ca asistenţă umanitară.
Nigerul este un model extraordinar într-un moment de mare provocare.
Un model de rezilienţă, un model de democraţie.
Ce înseamnă că, doar câteva luni mai târziu,
acest "model de democraţie" a fost răsturnat ?
Nigerul era în procesul de a scăpa de reputaţia
de membră a ţărilor din "clubul juntelor" din această parte a Africii.
Circulă zvonuri despre motivaţia loviturii de stat.
Oare generalul Tchiani, liderul gărzii prezidenţiale, a acţionat
fiindcă auzise că urma să fie înlocuit ?
Era preşedintele vinovat fiindcă a promovat legături strânse cu Franţa,
care a condus Nigerul drept colonie până în 1960
şi a menţinut o prezenţă militară nedorită ?
Printre primele acte de violenţă difuzate,
este revolta în care susţinătorii puciului scandau "Jos Franţa !"
în timp ce încercau să dea foc ambasadei acesteia din capitală.
În capitală, înalţă steagul Rusiei.
Sau a fost opera Rusiei lui Putin, o ţară care are multe de câştigat
din ruptura Nigerului de Franţa şi SUA ?
Croitorii din capitala Nigerului produc mai multe steaguri ruseşti,
să satisfacă cererea crescută.
Putin a încercat în mod repetat
să folosească instabilitatea din regiune în avantajul lui.
Sahelul a trecut prin şapte lovituri de stat în doar trei ani,
aducând o nouă generaţie de militari influenţi pe orbita lui Putin.
I-a găzduit la conferinţe în Moscova şi a asigurat trupe mercenare Wagner
să-i ajute să lupte contra teroriştilor şi să menţină controlul.
Grupul Wagner şi Rusia par să câştige capital în Africa de Vest.
Acest om spune: "Toţi africanii ştiu că Putin e pregătit să ne salveze."
În schimb, Rusia a obţinut contracte miniere valoroase
ca să extragă multe resurse naturale ale Sahelului, inclusiv aur.
Putin ar putea trimite trupe să sprijine liderii loviturii de stat,
ceea ce ar putea declanşa un război civil.
Mai e posibil ca grupările teroriste să exploateze zilele haotice
de după lovitura de stat ca să pună la cale următorul mare atac.
Eşti în întâlnire acum.
-Salut, băieţi. -Bună tuturor.
Sunt Mariana. În acest moment, ne-am simţi mult mai bine
dacă am discuta planurile pentru extracţia noastră,
în cazul în care există o evacuare militară.
Vă înţelegem îngrijorările şi sunt întemeiate.
Recomandarea noastră actuală, după câte înţeleg,
este să staţi unde sunteţi acum.
Izbucnirea violenţelor e mult mai probabilă locuri ca Niamey,
unde au loc protestele pro-ruse în prezent.
Înţelegem. Vrem doar să ştim
care e planul dacă izbucneşte violenţa unde suntem acum.
Nu putem identifica unde vor fi punctele fierbinţi şi locurile sigure.
Situaţia e foarte nesigură acum.
Ce puteţi face mai exact pentru noi ? Care e rolul vostru ?
Dacă situaţia se înrăutăţeşte în Agadez, vă putem muta în alt loc.
Asta vrem să ştim. Unde va fi ?
Când va fi şi unde ? Care e momentul ?
Există deja un plan pus în mişcare ?
Lipseşte urgenţa şi planificarea în avans
ca să nu fim blocaţi într-un război dacă începe intervenţia militară.
În funcţie de ce se întâmplă, vă putem muta
într-un loc sigur în interiorul ţării…
Da, dar aveţi idee unde ?
Aveţi idee unde ar fi acest loc sigur ?
Vreo idee ?
În prezent, nu.
Partea cea mai tulburătoare este că suntem blocaţi aici.
Spun că va dura cel puţin o săptămână să deschidă spaţiul aerian.
Poate mai mult. Habar n-avem cât timp vom rămâne blocaţi aici.
Blocată în micul hotel din Agadez, mă lupt cu două impulsuri.
Primul, să ieşim din ţară cât mai repede posibil,
întrucât există o mare şansă să izbucnească violenţa.
Al doilea impuls e să facem ce ne-am propus aici.
Vrând să vedem situaţia, am colindat oraşul azi.
Lucrurile sunt calme aici. În Niamey, nu e la fel.
Au ars clădiri, au fost multe proteste
în sprijinul şi împotriva loviturii de stat.
Un contact spune că un fost membru al unui grup terorist
a acceptat să ne vedem, dar numai într-un loc ales de el.
Asta înseamnă să părăsesc siguranţa relativă a hotelului nostru.
Sper că bărbatul ştie modul în care aceste grupări teroriste,
comerţul cu aur şi lovitura de stat sunt interconectate.
Căutăm o uşă albastră undeva în acest cartier.
Adevărul e că habar n-am în ce mă bag.
-Vrei să îţi spun Moustapha ? -Da.
-E numele tău adevărat ? -Nu, nu, nu.
Ce îmi poţi spune despre legăturile tale cu extremiştii ?
Am fost convertit la terorism
prin fraţii pe care îi cunosc.
Câţi ani aveai când te-ai alăturat grupării ?
Optsprezece ani. Gruparea era Al-Qaeda.
Al-Qaeda.
Şi cum te-au convertit ?
N-a fost greu să mă convertească.
Aici, acasă, suntem musulmani.
Asta m-a convins în primul rând.
Apoi au fost şi alte lucruri, cum ar fi lipsa muncii.
-În toată ţara. -Mai exact, în zona din care sunt.
Nu e de lucru.
Ce ai făcut acolo ?
Când te înscrii, treci prin pregătire militară.
Apoi ţi se dă o armă şi eşti dus într-o tabără.
Dar nu înţelegi ce se întâmplă.
Şi ce fel de violenţe ai văzut ?
Toate tipurile de violenţă. Oameni decapitaţi.
Îţi taie mâinile degeaba.
Dacă eşti prins cu o femeie, îţi dau 100 de lovituri.
E foarte periculos, e un sistem. Poate nu îl înţeleg mulţi.
Eu îl înţeleg foarte bine. fiindcă fac parte din el.
-Ai fost violent ? -Nu.
A fost un noroc. A fost norocul meu.
Bunul Dumnezeu m-a protejat astfel încât că nu am ucis pe nimeni.
Cum reuşesc să plătească pentru activitate, arme, pentru toate astea ?
Sunt multe mijloace. Trafic de persoane, trafic de droguri.
-Şi aur ? -Da, şi aur.
Când intri într-un sit minier
unde teroriştii deţin controlul, trebuie să plăteşti Zakat.
Zakat e unul dintre pilonii Islamului,
o ofrandă caritabilă cerută de musulmani în fiecare an.
Ceea ce descrie Moustapha seamănă mai mult cu un şantaj.
Folosesc aurul pentru a plăti pentru lucruri ?
Medicamentele, mâncarea, combustibilul sunt plătite cu aur.
-Armele ? -Totul.
Spune că o parte din aur e folosită ca monedă în Niger.
Restul e trimis la Dubai, vândut pentru numerar
şi folosit pentru a cumpăra bunuri, importate apoi în ţară.
Cunoşti pe cineva care a făcut asta ?
Chiar dacă ştiu pe cineva care poate face aceste lucruri,
nu vă pot face cunoştinţă căci nu ştiu ce ar urma.
E posibil să fiu luat, să dispar.
Tu ne trădezi, noi te ucidem.
-Ce părere ai de lovitura de stat ? -E o surpriză pentru mine.
Nu credeam că azi, în Niger, am putea da o astfel de lovitură de stat.
Nu e bine pentru ţară, pentru dezvoltarea sa.
Acum totul se va opri.
Pe drumul spre hotel, realizez că greşeşte într-un punct.
Nu totul se va opri.
Am învăţat de-a lungul anilor
că piaţa neagră prosperă în instabilitate.
Lipsa de oportunităţi va trimite mai mulţi tineri la mine
sau în braţele grupărilor teroriste.
Instabilitatea generează instabilitate,
mai ales într-o regiune precum Sahel,
care stă deasupra unui tezaur de resurse naturale neexploatate.
Aur, dar şi petrol, uraniu, şi minerale rare din pământ.
Lovitura face parte dintr-o poveste mult mai amplă
despre resurse şi putere.
Cine le are ? Cine le vrea ?
Şi ce sunt dispuşi să facă oamenii ca să le obţină ?
Presiunea internaţională se intensifică.
Franţa şi UE suspendă ajutorul bugetar.
Nu recunosc puterea generalului Tchiani.
Liderii de stat din Africa de Vest discută situaţia din Niger.
Una dintre posibilităţi este intervenţia militară,
ceea ce, evident, e o veste foarte proastă.
Dacă lucrurile devin violente aici şi izbucneşte războiul,
vrem să fim siguri că există un plan de evacuare în vigoare.
Am fost şi ieri la aeroport,
să văd dacă au vreo veste despre avioane care ar pleca.
Spaţiul aerian este încă închis, deci n-am făcut nimic.
În acest moment, vrem doar să fim activi şi să facem cât putem de mult.
Începem ziua cu probabilitatea foarte actuală a războiul în Niger.
Dirijaţi comunitatea să activeze forţa în aşteptare a ECOWAS
cu toate elementele sale imediat.
Aş spune că suntem în cea mai bună poziţie din Niger,
fiindcă suntem departe de capitală şi de marile oraşe.
Evident, suntem în Agadez.
Dar suntem departe de o ieşire, dacă…
Da, categoric.
Când am aflat că statele vest-africane au dat liderilor loviturii de stat
şapte zile să-l aducă înapoi pe preşedintele Bazoum,
m-am gândit că avem şapte zile să găsim o cale să ieşim din ţară.
Ce se întâmplă dacă avem violenţe la uşa hotelului ? E sigur ?
Baba, ştii pe cineva care a călătorit până la graniţa cu Nigeria ?
E sigur pentru noi să mergem ?
Nu pot confirma că drumurile sunt sigure.
Am ajuns la Agadez cu avionul. Din cauza hoţilor şi teroriştilor
e prea periculos să mergi pe drum fără o pază serioasă.
Credeţi că vom rămâne pe loc sau vom merge la Niamey ?
Nu ştiu.
Ambele variante sunt la fel de neatrăgătoare pe zi ce trece.
Plănuisem să stăm doar patru zile,
atât cât să intrăm şi să ieşim fără să atragem prea multă atenţie.
În schimb, suntem blocaţi, cei mai vizibili străini din oraş
şi o ţintă tentantă pentru un grup militant sau răpitori.
Întrebarea e dacă să ne încercăm norocul pe drum
şi să mergem spre o ţară vecină,
ceea ce ar însemna să călătorim fără escortă militară.
Ironic, după ce subiectul carierei mele au fost operatorii piaţei negre,
şansa să scăpăm din Agadez poate fi să angajez unul să ne scoată ilegal.
Aşteptăm un tip care lucrează în afacerea cu aur să vină la hotel.
E foarte interesant.
Există o fotografie a preşedintelui în multe dintre sediile de afaceri.
Mereu există o fotografie a preşedintelui. A ajuns.
Ce faci ?
-O să-ţi spun Ismael, bine ? -Ismael. E bine.
Sper că Ismael ar putea fi biletul nostru de ieşire din Niger.
-Sunt transportator. -Ce transporţi ?
De toate. Oameni, bagaje, mineri, totul.
Ismael ne spune poveşti, cum fac majoritatea oamenilor în Agadez,
despre crime şi atrocităţi recente la care a fost martor pe drum.
Se aud împuşcăturile.
Veneau spre tine, aşa că te-ai întins la pământ.
Nu e cel mai promiţător punct de plecare
când cauţi o cale de evacuare viabilă.
De câte zile, câte drumuri e nevoie să ajungi în Algeria ?
Puteţi face călătoria dus-întors într-o zi.
Dacă vrem să mergem, ne poţi duce ?
-Nu vă pot duce. -De ce ?
Dacă avem pază cu noi, mergem, nu e nici o problemă.
Dar să vă duc aşa acolo este o problemă.
Pentru Ismael, călătoria cu un grup de americani ar fi şi mai periculoasă.
Nu putem oferi asigurarea pazei şi, fără ea,
riscăm să devenim încă o poveste de avertizare pe telefonul cuiva.
Toţi sunt morţi. Unul era în viaţă când am ajuns,
dar e departe şi a murit pe drum.
Cu cât explorăm strategii de ieşire, niciuna nu pare deosebit de sigură.
Chestia ciudată e că suntem la doar 3 km de Baza 201,
dar, în ciuda multor solicitări, Armata SUA nu ne permite
să ne adăpostim la bază,
poate pentru că SUA se află în mijlocul propriei crize.
Condamnăm acţiunile care au avut loc în Niger.
Departamentul de Stat a refuzat să o numească lovitură de stat,
ceea ce ar impune legal S.U.A. să retragă ajutorul financiar.
Există temeri că asta ar împinge noul guvern în braţele lui Putin.
Parteneriatul nostru economic şi de securitate semnificativ cu Niger,
de sute de milioane de dolari,
depinde de continuarea guvernării democratice şi ordinii constituţionale
care au fost perturbate.
O astfel de lovitură de stat
aruncă incertitudine peste tot, mare şi mic.
Pentru oamenii din Niger, e neclar cine va guverna
şi dacă haosul se va răspândi.
Pentru SUA, înlăturarea lui Bazoum înseamnă pierderea
celui mai apropiat aliat african în războiul contra terorii.
Pentru noi, blocaţi în hotel,înseamnă să încerci să rămânem optimişti.
În timp ce guvernele europene îşi evacuează cetăţenii cât mai rapid,
SUA nu o declară o lovitură de stat,
şi asta inseamnă că nu ne vor ajuta să ieşim.
Cetăţenii francezi din Niger vor fi evacuaţi începând de azi.
Burkina Faso şi Mali susţin că intervenţia militară în Niger
e o declaraţie de război împotriva celor două ţări.
Zile întregi am încercat să găsim locuri în avioane umanitare
care ne-ar putea duce la Niamey,
dar chiar şi acele avioane din Agadez rămân la sol.
Se pare că sunt ultimele avioane care scot europenii afară.
Sunt deja pe pistă, pe cale să plece. A reuşit să ne ia locuri,
dar problema e că suntem foarte departe,
deci nu ne vom putea îmbarca.
Tocmai am primit un mesaj de la contactul militar de la baza de aici.
Anticipează că va veni ordinul de evacuare ?
"Dacă se dă ordinul de evacuare,aşteptăm să primim ordin
să venim să vă vă aducem la baza aeriană de aici."
-Bine. -Încă e "dacă".
Italienii şi nemţii au dat ordinele de evacuare.
-Ce se întâmplă ? -Darren a trimis un mesaj.
Scrie: "Nimeni n-a sunat încă să strângem americanii."
Mai avem cinci zile până la încheierea ultimatumului dat de ECOWAS.
şi o posibilă intervenţie militară a statelor vest-africane.
Mali şi Burkina Faso au spus că sunt gata să vină să lupte
şi să apere lovitura de stat militară.
Războiul civil poate izbucni oricând
şi suntem într-o cursă contra cronometru pentru evacuare,
doar că suntem la 1.000 km distanţă de capitala Niamey,
de unde pleacă acele avioane în acest moment.
Cred că toţi am fost foarte afectaţi. Incertitudinea ne-a marcat.
Ne e dor de familiile noastre.
Acel moment va veni foarte curând.
Vom putea să-i îmbrăţişăm pe cei dragi.
Asta ne susţine.
Sunteţi în întâlnire.
- Bună, băieţi.Toată echipa e aici. -Salut.
Tocmai am informat echipa înainte să vă alăturaţi.
Vă punem la curent.
Acum zece minute am primit aprobarea de aterizare în Agadez.
Acum aşteptăm ca echipajul să se îmbarce şi să decoleze.
Merg la Dubai, vin să vă ia şi vă duc înapoi la Dubai.
- Da ! -E o veste incredibilă.
Suntem cu toţii foarte fericiţi. Se pare că e ceva sigur.
Suntem siguri că se întâmplă asta, da ?
Nu vreau să dau speranţe false echipei.
Privesc cum echipajul se mobilizează.
Cu toate celelalte uşi închise, o firmă privată de extractie
va încerca să aterizeze, să ne scoată din ţară.
Acum, grija noastră este să vă protejăm echipa,
fiindcă armata din capitala Niamey ştie
că va avea loc o evacuare din Agadez.
S-ar putea să devină curioşi. Nu spuneţi multor oameni.
Echipajul aerian vrea să sosiţi la aeronavă cu pază,
pentru a proteja aeronava.
-Toată lumea e în maşină ? -Da, hai să plecăm, te rog.
Să mergem. Uşurel şi constant.
Avionul ar trebui să aterizeze în 20 de minute.
Escorta noastră de poliţişti n-a venit şi stingerea durează până la 05:00.
Azi e Ziua Independenţei în Niger.
Au avut loc proteste în toată ţara în sprijinul loviturii de stat
şi se pare că vor fi o mulţime de sentimente antioccidentale.
Oamenii se tem că străinii sunt o ţintă.
Ne temeam că, din cauza Zilei Independenţei,
avionul nu va putea ateriza, că aeroportul nu va fi funcţional.
Ar trebui să aterizeze în 20 de minute.
A fost o noapte foarte stresantă.
Urmează un mic obstacol.
Cred că toată echipa conştientizează că noi suntem cei norocoşi.
Am avut o săptămână foarte incertă.
Dar, pentru oamenii din Niger, pentru oamenii incredibili
pe care i-am cunoscut pe drum, viitorul e incert,
fără democraţie şi posibile viitoare violenţe.
Sunt foarte îngrijorat de viitor
şi sunt foarte îngrijorat pentru generaţiile viitoare.
Avem o populaţie foarte tânără, cea mai tânără din lume.
Şaizeci şi cinci la sută au sub 25 de ani.
Preşedintele Bazoum încerca să dea speranţă prin educaţie.
Suntem pe cale să o pierdem. Nu avem doar jihadişti,
ci şi toţi aceşti lideri tradiţionali,
care se opun total oricărei forme de modernism,
lideri religioşi care, de asemenea, sunt total împotriva oricărui lucru
care seamănă cu democraţia.
Ei nu cred că oamenii sunt egali. Ei nu cred în asta.
Ei cred că unii sunt mai buni ca alţii.
Aceşti oameni se ridică şi câştigă influenţă.
Aeroportul e în dreapta noastră şi încerc să văd avionul venind.
Ieşim.
Mulţumesc. Căpitanul îşi verifică aparatura.
Bine. A spus că putem pleca. Se pare că suntem bine.
Victor e radioul principal.
Am petrecut o mare parte din ultima săptămână aşteptând acest moment.
Cred că mi-a fost mai frică decât voiam să recunosc.
Simt uşurarea că în sfârşit scăpăm împreună cu vinovăţia de a şti
că plecarea nu este o opţiune pentru toţi.
Undeva jos, sunt minerii pe care i-am întâlnit, oamenii din Agadez,
preşedintele Bazoum şi familia sa, ţinuţi captivi de bărbaţi nealeşi,
care ţin soarta lui şi soarta unei ţări în mâinile lor.
E înfricoşător şi foarte îngrijorător pentru generaţia viitoare.
Dacă vă spun că văd un viitor luminos, nu aş fi sincer.
Deocamdată, nu văd niciun viitor luminos.
Da.
ŞAPTE LUNI MAI TARZIu, ÎN MARTIE 2024,
JUNTA MILITARĂ A NIGERULUI A ORDONAT TRUPELOR AMERICANE SĂ PĂRĂSEASCĂ ŢARA.
ANUNŢUL A VENIT DUPĂ CE OFICIALI AI SUA AU TRAS ALARMA
PRIVIND CREŞTEREA INFLUENŢEI RUSE ŞI FURNIZAREA DE URANIU IRANULUI.
DE LA LOVITURA DE STAT,
AU AVUT LOC UN NUMĂR RECORD DE ATACURI TERORISTE.
Traducerea: Adelina Ileana Ignat