Lyle?
Eli.
Förlåt.
Jag kan inte sluta.
Jag har fått in flytet.
Jag trodde att du var död.
Jag är en del av ditt liv för alltid.
Jag ligger bara lågt ett tag.
Skriver på min bok.
VAR ÄR LYLE?
Lyle?
Lyle!
POJKE SLUKAR UNIVERSUM
AVSNITT 6: POJKE SÖKER JOBB
STILLEBEN MED AGAPADDA
Bermuda… Brev.
Kära Alex, vi har skrivit till varann i fyra år nu.
Mycket har hänt.
Som Slim Halliday sa: "Tiden löser allt."
Kom igen då.
Tiden och ännu en stroke satte Bich Dang på ålderdomshem.
Kör nu.
Och hennes son Darren på kåken.
KNARKBOSS DÖMD FÖR MORD
Tiden tog mellanölen till Queensland, och pappa nyktrade till lite.
Tiden fick Gus att prata lite mer, men inget märkvärdigt.
Och till slut…
Till slut fick tiden ut mamma ur fängelset.
Det blev dags att gräva upp pengarna och köpa ett hus.
Bort med den här.
Ja, jävlar.
-Här. -Killar?
Rappa på.
Mammas skrivmaskin.
Kom nu.
Killar, vad gör ni där nere?
Jag hittade mammas skrivmaskin.
Toppen. Kom och tvätta händerna, det är mat.
Den får inte kallna. Det blir ärtor, Gussy.
Då så, ta bort den där. Nu ska vi äta.
-Tack, pappa. -Det är lugnt.
Gussy älskar ju ärtor. I morgon är en stor dag.
Ska ni möta henne vid fängelset eller…?
-Nej, vi ska till Morningside. -Vad finns där?
Ett utslussningshem, som drivs av nunnor.
Behöver ni pengar till bussen och så?
Nej, det är lugnt. Vi har tvättat bilrutor för ett par hundra.
-Okej, vad bra. -Ja.
Ett par hundra? Så mycket kostar inte bussen. Hit med dem.
Glöm det, du har egna pengar.
-Ska vi testa här? -Ja.
-Hejsan. -Hej.
En chokladask, tack.
-Tack. -Har ni rånat en bank, eller?
Vi är gamla knarklangare.
Sluta kamma, annars tappar du håret. Då känner hon inte igen dig.
Vår buss! Hallå!
Ska det bli kul?
Ja. Men jag är faktiskt lite nervös.
För vad?
Det var ju ett tag sen. Slim sa att man förändras i fängelset.
-Hon är ju ändå vår mamma. -Ja, men vi har också förändrats.
Hon älskar oss ändå.
Du ska bli konstnär och du är insamlingshjälte.
Jag ska bli journalist.
Vi ska köpa ett drömhus och bli en familj igen.
Vadå?
Inget, det bara…
Kan du inte vara lite gladare?
Jo. Visst.
-Tack ska du ha. -Tack.
-Här är det, va? -Nej, här tror jag.
Ska jag plocka en blomma, eller?
Varför inte?
-Ja? -Hej. Vi heter Eli och Gus.
-Vi söker Frances Bell. -Ja, hon väntar på er.
Blommor, vad fint.
Då så, pojkar. Fjärde dörren till höger.
Kom in.
Oj… Vad stora ni har blivit.
Hej, mamma.
Gruppkram?
Jag har saknat dig.
Var det hemskt?
Det är ju poängen med fängelser.
Men det fanns fina stunder.
När vi busade med vakterna.
Och vi fick ordning på våra stökiga liv.
Men vet ni vad det absolut bästa var?
Vad var det absolut bästa?
När en galen unge från Darra bröt sig in för att träffa sin mamma på julen.
De pratar fortfarande om det.
En allvarlig fråga, mamma.
Vart vill du flytta sen?
Jag har faktiskt en idé.
Det har vi också.
Okej, börja ni.
Tänk om det skulle vara så att vi har sparat ihop tillräckligt
för att betala handpenning på ett hus i The Gap.
The Gap?
Hur skulle ni få tag på så mycket pengar?
Tänk om vi redan har det.
En stor framsida med gräsmatta och träd. Du kan sitta ute och dricka Campari.
Jättegulligt av er, Eli. Verkligen.
Men jag dricker inte Campari längre, och jag har faktiskt en bättre idé.
Allt är ordnat.
Vad är ordnat?
Jag ska flytta in hos Teddy Kallas.
Va?! Varför det?
Varför?
Jag vet inte…
Jag vet inte, jag har väl blivit kär i honom.
Du vet väl att han tjallade på Lyle?
-Har Darren Dang sagt det? -Ja, faktiskt.
Det är inte sant.
Teddy hade ingenting med det att göra.
Teddy tog väl hand om mig när jag satt inne.
Fan ta Teddy och den här skiten!
Fan också.
För två tusen dollar, vilken maträtt kan beskriva ett dåligt resultat?
Pannkaka.
-Pannkaka måste det vara. -Det är rätt.
Det är jämnt, vi är tillbaka efter pausen.
DÅLIG IDÉ!
-Ta inte pengarna, de är mammas. -Hon vill inte ha dem.
-Hon kan köpa en bil. -Teddy har bil.
-Vad ska du ha 50 000 till? -Ingen jävla aning. Saker.
Tror du inte att nån skulle märka det? Och inte bara snutarna.
De där pengarna är farliga.
Du är Lyle Orliks unge, va?
Tät, dessutom.
Inspektör Tim Cotton. Sitter det nån här?
-Ja, det är upptaget. -Det här går fort.
Jag ville bara gratulera.
Till vad?
Att din mamma är frisläppt.
Det är alltid härligt att se familjer vara tillbaka på banan igen.
Så länge de håller sig där.
Det är ju alltid en risk, för en sån familj som din.
När man väl har sett vad den mörka sidan har att erbjuda…
Det vet nog du bäst.
-Nu vet jag inte vad du menar. -Du är ju vän med Ivan Kroll.
Jag såg er tillsammans på en fest hos Tytus Broz.
Du vet vad som hände min styvfar.
Det är just det jag menar, att inte kunna släppa det förflutna.
Att flörta med faran, riskera att bli sårad…
Släpp det där, kompis.
Släpp det, du kommer att tacka mig.
Håll dig borta från spriten.
Det vore synd om du inte kan stå på benen.
Det skulle din mamma också tycka.
Så tufft som hon har haft det.
Kom nu, Shells.
Sjukgymnastiksdags.
Annars blir du ju inte bättre.
Muskeldystrofi funkar inte så, mamma.
Man ska aldrig säga aldrig. Upp och hoppa.
Jag är inte tre år.
-Beredd? -Ja.
Såja.
Gus kommer och tittar på cricketen med dig i eftermiddag.
Vilken jävla fest.
Jag vet att du har det tufft, Shelly, och att det ser dystert ut,
men om du inte tänker försöka för din skull, så gör det för min skull.
Förneka mig inte rätten att hoppas.
Just nu är hoppet det enda jag har.
Okej, ta det lugnt. Herregud.
TILL FAMILJEN HUFFMAN FRÅN EN LYCKÖNSKARE
Teddy vill ge oss ett hem, Eli.
Vad skulle vara bättre?
Du kan bo hos pappa med oss.
Det skulle aldrig funka, det vet du.
Tack.
Robert är…
Robert har haft det tufft, men du har sett honom stupfull.
-Det är inget hem man vill växa upp i. -Det har vi redan gjort.
Teddy älskade Lyle och vill bara hjälpa till, Eli.
Och om du är på jakt efter arbete så har handledaren på min psykologikurs
ett syskonbarn som jobbar som kurre på The Courier-Mail.
"Korre".
Hon sa att de ofta söker nya aspiranter och att du ska prata med chefredaktören.
Jag skrev ner hans namn.
-Du kan väl ringa honom? -Så enkelt är det inte, mamma.
Gå dit och fråga efter honom då. Två minuter med honom kommer att räcka.
-Jag behöver inget jobb. -Sluta. Alla behöver ett jobb, Eli.
Jag måste gå nu.
På riktigt? Är han redan här?
Snälla.
Vi kan bli en familj på nytt.
Det vore så underbart.
-Hallå. -Hej.
Hallå där, grabben. Det var längesen.
-Verkligen. -Jag har berättat för Eli om erbjudandet.
-Att pojkarna kan bo hos oss. -Ja, absolut. Varför inte?
Vi kan tömma extrarummet och ställa in ett par sängar åt er.
Och när jag inte är hemma har ni och er mamma stället för er själva.
Då får ni hålla koll på henne åt mig.
Tänk på saken.
Nu åker vi.
Tänk på saken.
Australien jobbar för att få till ett avgörande
och hoppas hitta tillbaka till formen som de uppvisat de senaste dagarna.
Mycket bra fångat av Richie Richardson.
-Hur går det? -Skitdåligt.
…från samtliga, vilket Geoff Marsh vet om.
Den fick han iväg.
Jag ska hälsa från mamma. Hon vill att vi bor hos Teddy ett tag.
Helvete.
Gillar Teddy lammlägg?
-Vad fan snackar du om? -Bra spelat. Vilka krigare!
Det där skottet var otroligt.
Vad har du haft för dig i dag?
Välgörenhet.
Där var han klar. Han kom precis…
Vill du ha te?
Hej, pappa. Är boken bra?
Ja, den är bra. Jadå.
-Vill du ha te? -Gärna, Eli, men mjölken är gammal.
I dag hade turen kommit till en familj i en förort till Brisbane.
Men inte ölen.
Den ensamstående mamman Tessa Huffman har kämpat för att samla in 70 000 dollar
för att förenkla för dottern Shelly, som lider av muskeldystrofi.
Under de senaste fyra åren har skolan samlat in drygt 15 000 dollar.
Men i morse skedde ett mirakel.
Här sitter Tessa och Shelly Huffman, som har varit med om något otroligt.
Hur hittade du pengarna, Tessa?
Jag skulle hämta tidningen och…
…då låg de där, i ett paket.
-Vi förstod inte alls. -Det är inte sant?
Din jävel! Har du gett bort mina pengar?
Vad i helvete? Vad fan är det med dig?
För helvete, Gus!
Helvete!
Fan ta dig, din jävla…
Pojkar!
-Pojkar! -Din skit!
Helvete!
Ta det lugnt!
-För helvete! -Ta det lugnt.
Du har förstört allt!
Åtminstone mitt sprillans nya fårskinn! Nu får ni lugna ner er, pojkar.
Herregud.
Shelly, har du nåt att säga…
Du hade bara fått oss att råka illa ut.
Det kunde jag inte riskera.
Vem du än är… Jag älskar dig.
Tillbaka till studion.
Om inte det värmde era hjärtan så vet jag inte vad.
-Hej då. -Courier-Mail.
Tack, jag meddelar det.
-Jag söker Brian Robertson. -Vet han att du kommer?
-Jag har skrivit till honom. -Ja, men har han svarat?
Nej, det har han inte.
-Får jag fråga vad det gäller? -Jag vill ansöka om en aspiranttjänst.
Ansökningsperioden gick ut för tre månader sen. Du får komma tillbaka nästa år.
-Men… -Ja?
Jag skulle verkligen behöva den.
Dig minns jag, det var du som hindrade den där typen från att kasta sig mot dörren.
Ja?
Jag kan inte släppa in dig här.
Men jag kan inte hindra dig från att vara på parkeringen vid åtta.
Vad händer då?
Då brukar chefen åka, men säg inte att jag har sagt nåt.
Courier-Mail. Vilken avdelning söker ni? Tack.
En sak till, bara. Var parkerar han?
-Vill du bli journalist? -Det vore drömmen.
Börja med att ta reda på vilken plats det står chefredaktörens namn på.
Mr Robertson?
Ja, vad gäller det?
Jag heter Eli Bell, jag har ett par frågor…
Jag börjar. Var har du hittat den där avskyvärt fula slipsen?
Pappa gav mig den. Han tänkte att ni nog gillar ord.
-Känner jag honom? -Det tror jag inte.
Och han känner inte mig. Jag avskyr ord. Jag drömmer mardrömmar om dem.
-Då kan ni ha nytta av mig. -Till vad? Inte moderåd i alla fall.
-Till en av aspiranttjänsterna. -Nästa år, kanske.
-Ni anställer ju först i november… -Det är februari.
Du är tre månader sen eller nio månader tidig.
Jag har en story.
Okej, snabbt.
Tre ord, annars har vi ingen rubrik.
"John Lennon skjuten."
"Irak invaderar Iran."
"Är ironin död?"
-Ja… -Det var ett.
-Det beror på vilken vinkel… -Tyvärr. Kom tillbaka i november.
Tåget på spår ett går till Caboolture
och stannar inte mellan Bowen Hills och Eagle Junction…
Caitlyn Spies?
Det är Eli Bell.
Jag kände inte igen dig.
En annan gång? Jag ska med tåget.
Dörrarna stängs.
Det ska jag med.
-Bor du på Caboolturelinjen? -Ja, typ.
-Kan jag sätta mig här? -Ja, absolut.
Vad gjorde du i stan då?
Jag pratade om aspiranttjänsten med din chef.
Du vet väl att du kan söka först i november?
Han sa det.
Körde han sin grej med de tre orden?
Ja, faktiskt.
Den gillar han att köra på nykomlingarna.
Jag minns när jag sökte jobbet.
Då ville han ha tre ord som sammanfattade mig som person.
Vad sa du?
"Spies gräver djupt."
Varför det?
För att jag måste gå till botten med saker.
Varför det?
Ja…
Mamma dog när jag var åtta.
Då väcks en massa frågor i en.
Vad hände? Vems fel var det?
Om det finns en gud, varför just hon
när det finns så många onda skitstövlar i världen?
När du kom till redaktionen…
Du skulle säga nåt om din styvpappa, men du sprang iväg.
-Sen sa polisen att fallet utreddes. -Du skrev om det en gång.
Att vissa poliser skyddar brottslingar, som i sin tur håller langarna i schack.
Så delar alla på vinsten.
Vem var det som dödade din styvpappa?
Mamma kom precis ur fängelset, så hon vill bara få vara lugn och trygg.
Det sista jag vill är att röra om i den skiten.
Ibland kan det vara bra att röra om.
Det tycker inte jag.
Ibland är det bäst att släppa det.
Vill du ha svar så får du prata med Bich Dang.
Hon är sjuklig, men kan säkert berätta var alla lik ligger begravda.
Men nämn kanske inte mitt namn.
Okej.
Eagle Junction. Ni som ska till Shorncliffe…
Här ska jag av.
…byter tåg här.
Du bor inte åt Caboolturehållet, va?
Darra.
Jag åker till Northgate och byter där.
Okej.
Du…
Ett tips, om du vill skriva i tidningen, så gör det bara.
Hitta nåt så otroligt omskakade att de inte kan säga nej.
Okej, jag ska tänka på det.
Kära Alex. Jag hoppas din villkorliga frigivning blev beviljad.
Det är visst svårt att bli journalist, men jag har fått några goda råd.
Mamma vill att vi kommer och bor hos Teddy i en vecka.
Pappa tycker att vi ska göra henne till lags.
Det var inte i går, Gussy. Hur är det, grabben?
Eli.
Vad tycks?
Kom nu! Ta med väskorna in, så visar jag er baksidan sen.
Jag har nåt att visa er som ni kommer att älska.
Hej, mamma.
Uppför dig.
Här är vardagsrummet.
Gott om kung fu-filmer, Gussy.
Vi tänkte att ni kunde få det här rummet.
-Det är så fint ljus här på morgonen. -Ja.
Lämna väskorna där.
De här var min mammas.
De är säkert värda en förmögenhet nu. Fina grejer.
Kom, jag vill visa er nåt i trädgården.
Här är duschen. Den kan ni behöva.
Det här är köket. Det behöver knappast vi… Visst, grabbar?
Och det här är mina älsklingar.
Det här är Bow och Arrow.
Fattar ni? Båge och pil…
Hej på er!
Vad säger ni?
Så där ja. Häng med runt.
Och vad säger ni om den här, va?
Det är en Kenworth K100.
Kom, vi hoppar in.
Gå runt, Gussy. Försiktigt med dörren, den kan kärva lite.
Vad tycks, killar?
Det är luftkonditionering, CB-radio… Hoppa in, Eli!
Det är lugnt.
Som du vill. Kolla här.
Hallå, Marlon.
Teddy Kallas här. Är du där?
Nån där? Fitz? Nån som lyssnar?
När jag inte får kontakt med nån i radion brukar jag prata med Lyle.
I tankarna.
Vad pratar ni om då?
Om gemensamma minnen.
Från förr.
Han är den bästa vän jag har haft.
Mrs Dang? Jag heter Caitlyn Spies.
Får jag ställa ett frågor?
Har ni känt en person vid namn Lyle Orlik?
Jag känner igen dig.
Du är tidningsreportern.
Det här är farligt för mig.
Vilka vet att du är här?
-Ingen. -Skitsnack.
De försöker döda mig, allihop.
-Vilka då? -Alla.
-Det tror jag nog inte. -Jo!
Jag vet för mycket.
Då kanske du kan berätta om det för mig.
Jag vet nog hur journalister jobbar.
Ni får betalt för storyn och nån stackare får ta konsekvenserna.
Som om ni bryr er. Ni är värre än knarklangare.
Jag behöver bara information om Lyle Orlik.
Du behöver ingenting.
Jag säger inget.
Okej.
Ja, då så…
Om du skulle ändra mig.
Om du hör nåt från mig så är jag antagligen död.
Nå, vad tyckte ni om Rain Man?
Jo, den var bra.
Fixar din brorsa såna där smartskallegrejer?
Om jag visar honom en hög tandpetare, kan han då säga exakt hur många de är?
Han är inte autistisk, Teddy. Han är bara inte så pratsam.
Sak samma.
Han fick toppbetyg och kan lätt plugga vidare.
Ja, men på universitetet vill de väl att man pratar ibland?
Han pratar faktiskt ibland.
Varför pratar han inte med mig, då?
Nej, Gussy.
Har du nån kommentar?
-Han tror att du tjallade på Lyle. -Eli!
Ingen fara. Jag vet inte vad han pratar om.
Vad pratar du om?
Att du sålde vår styvpappa för att få mamma i säng.
Eli! Nu räcker det!
Du borde inte ha sagt så där, Eli.
Tänk om det är sant.
Jag har ju redan förklarat.
Gå in och be om ursäkt nu.
Han menade det inte.
Det gjorde han väl visst! Du hörde vad han sa. Jag hörde det.
Hela jävla gatan hörde vad han sa.
Jag tjallade inte på Lyle! Se på mig! Jag tjallade inte på Lyle.
Han blandade ut grejerna och nån jävel läckte. Hur fan är det mitt fel?
-Jag ska förklara… -Jaså, du ska förklara för honom?
Jag tänker inte ha folk i mitt föräldrahem som anklagar mig för sån skit!
Skulle jag ha tjallat på min bästa vän?
Då har jag också en teori. Det var jultomten som gjorde det.
God morgon, sömntuta.
-Vart ska du? -Ut.
Jag ska laga lammlägg till middag, som du gillar.
Är du hemma till sex?
Håll tummarna.
God morgon.
Ska vi äta?
Vi ger honom några minuter till.
Det finns öl om du är törstig.
Vet du vad problemet med honom är?
Att du har tillåtit det.
Han har fått hålla käften och bli lika knäpp som sin jävla farsa.
Ät bara, Teddy.
Kan han inte tala för sig själv, Frankie?
Om du kan det, varför säger du inget?
Vem vill bo hos gubben som försökte döda en genom att köra ner i en damm?!
Pappa fick en panikattack.
Han bara ljuger, Eli. Och du är en jävla idiot som tror honom.
-Nu räcker det, Teddy. -Nej, vet du vad? Ni kan dra åt helvete.
Det här var min mors matbord och hon hade principer.
Så ni kan gå från mitt bord och dra åt helvete, allihop!
-Ta tallrikarna med er, så… -Nej!
Nej! Låt det vara.
Rör ingenting. Sitt ner!
Bow!
Arrow! Kom då.
Ja, kom då.
Ni kan dra åt helvete!
Vid det här bordet äter bara familjen. Varsågoda.
Så ja, där har du. Smaskiga lammlägg.
Hoppa upp.
Ta för dig, Arrow.
Duktig hund. Hugg in, bara.
Kom, mamma.
Duktig hund.
Mamma…
Fint med nån som vet sin plats och inte käftar emot.
Nån som inte biter handen som föder dem!
Ta för er, bara. Det finns gott om mat.
-Mamma… -Ja, ta för er.
Vad i…?
Vad fan gör du?
De var min mammas!
Frankie…
Du…
Du skulle bara våga.
Nej!
Sluta!
Vakta dem!
Din jävla subba.
Din jävla…
Nu ska du ut.
Nu jävlar…
Kom hit.
Är du törstig?
Mamma!
Packa era saker. Vi ska härifrån.
Hallå?
Det är jag, pappa.
Är du nykter?
Får jag ta med mamma hem till oss?
Vad är det för fel på Freddys, vad heter han… Teddys ställe?
Han försökte slå ihjäl henne. Hon har ingenstans att ta vägen.
-Men boendet…? -Det är bara gamla nunnor där.
Han kommer bara dit och släpar hem henne.
Ja, men i så fall kan han väl lika gärna komma hit också?
Men då är vi där och skyddar henne.
Pappa?
Det är så mycket i bagaget…
Pappa?
Han sa ja.
Hej på er.
Tack, Robert.
Visst.
Hej, killar.
Det är…
Vi kan göra i ordning det här rummet åt dig.
Jag kan sova på soffan.
Ja, men vi kan städa här så att du får nåt eget.
Då så.
-Förlåt. -Förlåt.
Vilket otäckt sår du har på läppen.
Det läker.
-Jag svarar. -Nej, det kan vara Teddy.
Ingen fara.
Hallå?
Ge luren till din mamma.
-Vem talar jag med? -Ge henne luren, bara.
Ge mig den.
Vad är det du inte begriper?
-Jag kommer inte tillbaka. -Men Frankie…
Om du kommer i närheten slår vi dig fördärvad.
-Eli… -Förlåt?
Nu hörde jag inte riktigt. Vad sa du att du skulle göra, Eli?
-Säg att vi ringer polisen. -Mamma har redan polisanmält dig.
Det har hon ju inte alls. Jag hörde nog vad din jävla farsa sa.
Hördu, jag hör dig!
Jag hör allt du säger, Teddy, bara så du vet.
-Hon anmäler dig för misshandel. -Skitsnack, Eli.
-Hälsa att jag kommer och hämtar henne. -Dra åt helvete.
Jag tar med mig basebollträet, Eli.
Ta med bollar också, för hela familjen är här och väntar.
Fitz? Marlon? Biker-Man? Nån som lyssnar?
Nej…
Här har vi ett slagträ.
-Den här kan duga. Ta råttfällorna. -Okej.
Vi kan gillra en fälla eller nåt.
-Jag går upp. -Gör det, du.
Vi försöker med icke-våld först.
Men om det fallerar är vi förberedda.
Yxskaftet.
Tack.
Vem är det där?
Frankie!
Jag är här för att hämta hem dig. Kom ut!
Jag följer inte med dig, Teddy.
Du fick din chans. Det är slut nu.
Det är slut när jag säger att det är slut!
Hon bad dig att fara åt helvete! Stick nu, innan jag ringer polisen.
Damen bad dig att lämna hennes tomt.
Far åt helvete.
Vem fan tror du att du är?
Alex Bermuda, sergeant i The Rebels.
Och hur mår du i dag?
Nu ska ni släpa hem den här patetiska skithögen till hålet som han kröp upp ur.
Och när han vaknar ska du förklara att han är färdig här.
Han sätter aldrig mer sin fot här, förstått?
-Ja, vi förstår. -Kom.
Kom nu.
Ta tag i armen.
Upp med dig. Nu går vi.
Det är problemet med det här landet.
Folk tror att problem bara kan lösas med våld.
-Du måste vara Eli. -Du är Alex Bermuda.
Hur är läget?
Vill du ha nåt?
-Gärna en kopp te. -Jag sätter på vatten.
Kom in.
Ida?
Fint rum du har fått.
-Jag gissar att de där är från Tytus? -En omtänksam man.
Ja, han sa att jag skulle låta dig välja.
Kudden eller sprutan.
Jag väljer sprutan.
Precis som förr.
Det är inte alls som förr.
Ingen verksamhet.
Ingen hälsa.
Ingen son.
-Vad finns det kvar att kämpa för? -Tytus anade att du skulle se det så.
Forskningen han bedriver är galen.
Det vet jag inget om. Vi är inga vetenskapsmän.
Inte han heller.
Du kan gå nu.
Jag stannar en stund.
För säkerhets skull.
Såja.
Det var ett telefonsvararmeddelande. "Städar, som bestämt."
Tack, Sophie.
Han menar att det är nödvändigt för relationerna med Nordostasien
att produktionsstödet till industrin avskaffas.
Den färgstarka Brisbanebon Bich Dang
har påträffats död på sitt äldreboende, till synes av naturliga orsaker.
Enligt polisen finns ingen brottsmisstanke.
-Ta en till. -Tack, mrs Bell.
Om du eller någon du känner har upplevt våld i hemmet
finns hjälp att få på wannatalkaboutit.com.
BASERAD PÅ BOKEN AV TRENT DALTON
Undertexter: Martina Nordkvist