-Her, ta en til. -Takk, Mrs. Bell.
Skjønt, du og motorsykkelgutta dine,
er vel ikke akkurat lovlydige borgere.
Rebels har masse lover. Det vet jeg, for jeg håndhever dem.
-Det er to fine gutter dere har oppdratt. -Vi har gjort så godt vi kan med dem.
Vet dere, Elis brev var det beste som hendte meg under soning.
Han brydde seg ikke om ryktet mitt, dømte meg ikke.
Uansett, grunnen til at jeg kom… var at jeg ville gi deg denne.
-Seriøst? -Vær så god.
Beklager innpakningen. MC-ere er ikke kjent for pene pakker.
Du skrev i brevene dine at du ville bli forfatter.
Så denne er til journalistikken.
Kom igjen, skru den på. Prøv den.
Si noe i den.
Tester, tester, én, to, tre.
Ja.
Tester, tester, én, to, tre.
-Nå blir du journalist på null komma niks. -Det er drømmen hans.
Det er ikke lett.
Man må få praktikantplass eller skrive en story ingen har hørt om.
De har jeg haugevis av. Straffen er tatt, så de kan ikke sperre meg inne igjen.
Hva vil du vite?
GUTT SLUKER UNIVERSET
GUTT MØTER SLUTTEN
Problemet med å være en kjent forbryter er at du aldri får fred.
Politiet vil gjerne sjekke selv, men vanligvis…
…en pub utenfor Warwick.
Den er full av Bandidos fra Sydney som tror de eier stedet.
BICH DANG DØD
Vær så god, denne er til deg.
DOKUMENTENE ER SENDT PÅ INSTRUKS FRA AVDØDE BICH DANG
Det er alltid noen fra andre siden av grensen som tar…
Jeg våkner på gulvet dekket av blod.
Jeg prøver å reise meg, da en fyr plutselig kommer…
Jeg spør: "Hvilken side er du på?"
EN SMAK AV VIETNAM I DARRA
VANUATU BANK BANKTRANSAKSJONER
Han svarer: "Ingen. Jeg eier den jævla puben, og dere er bannlyst."
-Hva? -Er dette Alex Bermuda?
-Hvem spør? -Brian Robertson fra The Courier-Mail.
Det sitter en gutt her, Eli Bell, sier du fortalte ham livshistorien din.
Det høres riktig ut. Så du bør publisere hvert eneste ord.
Har du sett hvor lang den er? Gutten tror han er Brisbanes Tolstoj.
Hvordan vet du at han ikke er det?
Hva tror du Mr. Bermudas planer er, nå som han er fri?
Broren min, Gus, vil få ham involvert i noe veldedighetsgreier.
Alex kan det å samle inn penger.
Det tviler jeg ikke på.
-Så, hvor mye vil du ha? -Ikke vet jeg. Hva betaler dere vanligvis?
-Det jeg egentlig vil ha, er en jobb. -Som hva?
Assisterende krimreporter.
Du kan drømme! Er du ferdig på skolen? Helt uaktuelt.
Men du kan skrive enkle features.
Hva er det?
Det er beskrivende artikler som vi bruker som fyllstoff.
Eiendomsstoff, blomstershowet i Toowoomba, årets bestemor-konkurransen.
Ikke alle klarer det, men du vil være et naturtalent.
Ok.
Greit, jeg ber Shirley gi deg startlønn.
Greit.
-Velkommen til oss. -Takk.
Alle sammen, dette er Eli Bell. Han er ute etter jobbene deres!
Gå nå.
SJEFSREDAKTØR
…da har vi samlet inn 223 000 hittil, men vi har fortsatt ikke nådd målet.
Takk for at dere tok dere tid.
Hei. Tusen takk. Hyggelig å møte deg.
Helvete!
-Au! -Går det bra?
Ja, det går fint.
Greit.
Prøv nå.
Bra. Helvete! Sett den i fri! Helvete og! Prøv nå.
Hei!
-Vet dere hva? -Hva?
-Jeg fikk jobben. -Hva?
-Bra, ikke sant? -Det var jo det jeg sa!
Nå er jeg en ordentlig journalist.
Jøss! Eli! Jeg er så stolt av deg. Det er fantastisk.
-Hei! Vet du hva? -Hva?
Jeg fikk jobben!
-Ja? Godt jobba! -Takk.
Han er journalist! Nå kan vi snakke om femtilappen du skylder meg!
-Få deg en jobb selv! -Jeg fikser bilen.
-Starter den? -Hun brummer blidt.
-Så fin og ren. -Ja, lekker kjerre. Oi, der er fyren min.
-Jeg må stikke. -Ok.
-Du er sjef, kompis! -Takk, pappa.
-Gratulerer! -Hei!
Sønnen min har fått jobb som journalist!
Sånn.
Our Man in Havana. Lest den?
Ja, trist å selge den. Min favoritt av Graham Greene.
-Jane Austen. -Ja.
-Hun er populær igjen. -Ja.
"Herren som ikke nyter en god bok må være uutholdelig dum."
Jeg tar alle disse.
20 dollar totalt?
Takk, gutter. Takk.
Jøss.
Du ser glad ut.
Han kjøper en haug med esker.
Og han vil betale meg for å passe butikken hans tre dager i uka. Meg!
-Jøss! -Ja.
Hva med agorafobien? Med alle kundene, mener jeg.
Frankie, det er en bokhandel i Darra. Det blir neppe så folksomt.
Men da får jeg inn litt penger, og, du vet…
Uansett, syns jeg at jeg skylder deg det.
Jeg skylder deg og.
Du gjorde en god jobb med guttene mens jeg satt inne.
Ikke egentlig, men takk.
Takk for at du har latt være å drikke siden jeg flyttet inn.
Jeg vet at du gjør en innsats.
Sannheten er…
Jeg savner det egentlig ikke så mye.
Å ha guttene og deg her, bare…
Det roer meg litt.
Men ingen fare, altså, jeg klarer meg uten dere.
Jeg har ikke utviklet en slags avhengighet eller noe…
Det føles bare fint.
Jækla fin dag, eller hva? For en dag! Knall!
MODERNE FERIESTED FOR FAMILIEN
Godt jobbet med bankinfoen fra Vanuatu.
Men hold resten for deg selv, veggene her har ører.
Caitlyn.
Eli? Hva i all verden?
Jeg hørte på deg og ga Brian noe han ikke kunne avslå.
Herregud, hit med neven!
-Hva da? -"Alex Bermuda, mitt forbryterliv."
-Var det deg? -Ja.
Dave Cullen skrev den om, men den er basert på mitt intervju.
Typisk. Jeg håper de i det minste betaler deg ordentlig.
-Jeg fikk startlønn. -Hvor mye er den på?
Jeg vet ikke. Jeg spurte ikke.
Er det mindre enn 200 i uka, så be om mer.
-Greit. Hvordan var det i Vanuatu? -Hvem sier jeg har vært der?
Jeg hørte Brian.
Jo, det var fint. Bra feriested.
Da ses vi, da?
Hva driver du med?
Jeg prøver å komme i form.
-Er det for mammas skyld? -Nei.
Vel, jeg vet ikke, kanskje.
Lyle var ganske muskuløs, ikke sant?
-Ja, han var tidligere bokser. -Ja, damer elsker muskuløse armer.
Jeg vet ikke hvorfor. Armene mine er ikke noe særlig.
Jeg tror ikke mamma gikk fra deg på grunn av armene.
Nei, du har rett. Det er nok av andre ting å veie opp for.
Du forsvarte henne mot Teddy.
-Vel, egentlig ikke. -Du var flink, pappa. Du fikk ikke noia.
Jeg liker at du sier pappa.
Tror du hun tror at Lyle lever?
Nei, hun vet at Lyle ikke kommer tilbake.
-Fin dag. Ja. -Ja, ikke så verst.
Hvis du elsker noen, så må man bare gjøre ting man vanligvis ikke gjør.
-Som hva da? -Ting som skremmer deg.
Som å dra på butikken eller…
-Ja. -…noe.
Du har tydeligvis tenkt litt på dette. Har du sett deg ut noen på jobben?
Det er en person.
Men nei, hun er uoppnåelig.
Ja, det trodde jeg om moren din og. Men man vet aldri før man spør.
Og nå til en historie om lokale helter.
Lytterne husker kanskje den unge damen Shelly Huffman,
som fikk livet forandret av en anonym gave på 50 000 dollar.
Ingenting kan stoppe den unge damen…
Eli! Robert? Shelly er på radioen!
…som hittil har samlet inn over 200 000 til funksjonshemmede skolebarn.
Paret har nå blitt inkludert på listen over årets Queenlands helter
-for deres eksepsjonelle samfunnsinnsats. -Herregud!
Filantrop og eier av Atlas Proteser, Tytus Broz, sier…
Herregud! Gus skal bli en Queenland-helt!
-Prisutdelingen… -Hysj! Hysj!
…holdes i konsertsalen i Brisbane.
Hva? Er det en seremoni?
Statsminister Bob Hawke er i hardt vær dager etter…
Ok, ingen diskusjon. Dit skal vi!
Jeg trenger ikke bli med hvis det ikke er nok billetter.
-Du blir med, Robert. -Ok.
-Hva flirer du av? -Ingenting.
Hvordan visste ikke jeg om dette? Dette er forsidenyheter.
Er ikke du nyhetsreporter?
Ok, Dave Cullen, undersøk liket uten bein som ble funnet i Indooroophilly.
Er det narkokrigen eller noe annet?
Caitlyn, du er på spesialetterforskningen vi diskuterte?
Ja? Ok, Carl. Du blir med Sam på forholdene i National Party.
Slik jeg ser det, er den saken todelt. Er Queensland på vei over stupet,
og hvordan planlegger Mike Ahern å redde oss fra stupet?
Så, hva mer har vi?
Å, vil noen skrive om den årlige Queenslands helter-jålefesten?
-Faktisk, så… -Du skal ikke være her engang.
Nei, men broren min er på listen…
Hva har han gjort? Hoppet hoppestokk til Cape York?
Han og en venn samlet inn en kvart million til funksjonshemmede barn.
Ok.
-Vil du skrive om det? -Ja.
Faktisk, Eli, skriv om alle.
Vi kan bruke dem som fyllstoff før og etter seremonien.
Her, slå deg løs!
En hjemmeværende mamma som seilet jorden rundt alene.
En fyr som besteg Everest med ett øye og uten tær.
Sjelens triumf! "Er ikke australiere fantastiske?"
-Skal jeg intervjue Tytus Broz? -Hvorfor det?
-Han deler ut prisen i år. Jeg tenkte… -Han deler ut prisene hvert år.
Nyheten hadde vært om han ikke gjorde det.
-Lukk døren på vei ut. -Greit.
-Hvorfor vil du intervjue Tytus Broz? -Han deler ut en pris jeg skriver om.
Vil du bli med ut på en pause?
Tytus Broz er innblandet i noe lyssky affærer.
Det var du som satte dette i gang. Du ba meg snakke med Bich Dang.
Hun sa at hun trodde hun var i livsfare. Jeg trodde hun var paranoid, men…
Hun døde et par dager senere.
Visstnok av et nytt slag.
Og så blir dette sendt til meg i avisen.
-Hva er det? -Fra Bich Dangs advokat.
Internasjonale transaksjoner fra en konto i Vanuatu.
Kontoen eies i hemmelighet av Tytus Broz, med Bich Dang som eneste signatar.
Jeg undersøker hvem han betaler, men…
Hvorfor gjør Tytus forretninger med en restauratør?
Tytus Broz ansetter ekskriminelle, kriminelle og tidligere narkomane
til å jobbe på lageret sitt.
Det er slik Lyle fikk jobben.
Hva om Tytus fikk Bich til å bruke dem som langere, som med stefaren min?
Ok, så Brisbanes største filantrop kontrollerer heroinmarkedet.
Hva om det er det han ble rik av? Det betaler nok bedre en kunstige lemmer.
Ok.
Har du navn på disse forbryterne? Bortsett fra stefaren din.
Teddy Kallas, generell sleiping.
Ok. Noen flere?
Ivan Kroll.
Han som skar av meg fingeren.
Og antakeligvis den som kuttet opp stefaren min og.
-Har du fortalt dette til noen? -Nei.
FIRMANAVN ALPAKKA GLAMOUR
FIRMASJEF I. G. KROLL
Innbetalinger fra en konto eid av Tytus til firmaer i Australia.
Det jeg ville snakke med deg om, er dette.
Alpakka Glamour. Hva lager de? Ikke si det. Falske kjønnshår?
Selskapet er eid av Ivan Kroll.
-Så Tytus kjøper alpakkahår? -For en halv million dollar?
-Han lager mange proteser. -Jeg tror ikke han lager hårete proteser.
-Kanskje du bør spørre ham. -Jeg vil heller snakke med Ivan Kroll.
Har du kontakt med ham?
-Tror du jeg kjenner den drittsekken? -Du kjenner alle andre drittsekker.
En kollega så dere sammen på en middag arrangert av Bich Dang, før hun fikk slag.
Vi kan ha tatt en prat. Han er aldri blitt siktet for noe.
-Så hva pratet dere om? -Gi deg, Cait.
Man drar på veldedighetsfest, tar seg en drink, møter en kjent filantrop
og en fyr han fikset ansiktet til.
-Diskuterte dere alpakkaoppdrett? -Kanskje. Husker ikke.
Hei, det er Tim. Kan du ringe meg på den andre telefonen?
Jeg må oppdatere deg om noe.
LEARY BYGG OG ANLEGG
-Hallo, er dette Mr. Leary? -Ja.
-Caitlyn Spies fra The Courier-Mail. -Dra til helvete.
Ja, flott. Kan jeg få vite hvorfor du begravde glassøye i snøen?
Det falt faktisk ut av lomma på vei mot toppen
Jeg kunne ikke risikere å miste flere fingre i letingen etter den…
Ok, greit. Greit, skjønner.
Nei, det var faktisk på vei ned igjen.
Kan jeg ringe deg opp igjen?
-Ja visst. Greit. -Takk.
-Hei, hva skjer? -Helt kjapt, du hadde rett.
Tytus betalte Ivan Kroll regelmessig. Han samarbeidet også med Raymond Leary.
Hvem er det?
Husker du fyren som svimeslo seg selv mot døren?
-Gå vekk fra glasset. -Slipp meg inn!
Ja.
Han la betong for Tytus.
Han nekter å snakke med meg, men kanskje han husker deg?
-Mr. Leary. Jeg er Eli Bell. -Jeg er Caitlyn Spies.
Jeg snakker ikke med henne.
-Avisen behandlet ikke klagen din så bra. -Dere behandlet den ikke.
Vi ser på saken igjen.
Tytus Broz betalte deg fra utlandet. Vi lurer på hva du gjorde for ham.
Ingen anklager deg for noe. Vi vil bare forstå hvorfor Tytus holdt det hemmelig.
Jeg gikk konkurs. Kona mi tok livet av seg grunnet stresset.
Dere er fire år for sent ute.
Det er aldri for sent.
Kompisen min, Slim Halliday, satt 25 år i fengsel for noe han ikke hadde gjort.
Han sa at man kan bruke årevis på å tenke på det fæle,
eller finne tilbake til det gode.
Vi vil bare vite hva du bygget for Tytus, Mr. Leary.
Vær så snill.
Ja, her er de første spesifikasjonene.
Han hadde en medisinsk arkitekt, som endret på ting og la rotet over på meg.
Hva er en medisinsk arkitekt?
Arkitekt for sykehus og slik. Hissig liten jævel.
Ingenting var standard, alt inventaret var importert.
Gud vet hva det var.
-Hva tror du Tytus bygget i hagen? -Aner ikke.
Sterilt område, kjemikalielager, forskning.
Det er åpenbart mye mer enn en narkooperasjon.
Leary ble nervøs av å snakke om det. Er det Ivan Kroll han er redd for?
Han kutter opp folk med motorsag.
Det vil han nok at folk skal tro.
Men greia med disse folka som bor i skyggene,
er at de kun er trygge når ingen vet noe om dem.
Så fort forbrytelsene blir kjent, forsvinner makten deres.
Politiet trekker beskyttelsen, vitner snakker.
Dagslyset tar dem igjen, og de blir til en støvhaug.
Du og jeg, vi er dagslyset.
Her var det vakkert.
Jeg kom for å si at jeg må sette forholdet vårt på pause, for nå.
Den gutten som du omformet hånda til, Eli Bell, jobber for avisa nå.
Og de har gravd frem et slags pengespor mellom deg og Tytus Broz.
Det kan bli pinlig for dere begge.
Det vil ikke sjefen like.
Så…
Så alt i alt, ville det nok vært fint for alle,
om du flyttet utenlands for en stund.
Jeg sa jo at vi burde ta oss av de drittungene.
Det er for sent nå. Gjør du noe dumt, vil det tiltrekke mer oppmerksomhet.
Narkolangere og drittsekker går fint, men avisreportere…
Sjefen vil nok at dette skal forsvinne stille og rolig.
Det er billig å reise til Europa for tiden.
Det kan være et godt tidspunkt for å gjøre litt slektsgranskning.
Gjør din egen jævla slektsgranskning.
Hvis ting går galt, blir det vanskelig for meg å beskytte deg.
Bare så det er klart.
Krystallklart.
Bra.
-Takk for at du var ærlig, Tim. -Ja.
Det setter jeg pris på. Jeg må bare rydde opp her.
Hei, skatt.
Fine jenta mi.
-Eli! -Herregud! Helvete, Gus!
Unnskyld, jeg var bekymret.
Jeg syns jeg så Ivan Kroll. Jeg kom for å møte deg. Går det bra?
Ja, til du skremte vettet av meg.
Kom, så går vi, ok?
Hva er det? Du som alltid er så rolig og fattet.
-Gus? -Jeg vet ikke.
Jeg har bare så mange fæle tanker.
Som før Teddy gikk løs på mamma.
-Ja, takk for advarselen. -Eli! Jeg visste det ikke.
Jeg vet ikke hva du forestiller deg, men jeg er ingen spåmann.
Det dukker bare opp noen usammenhengende bilder.
Jeg kan ikke fortelle deg om enhver tilfeldig tanke.
Jo, hvis vi unngår å bli banket opp.
Det er ikke engang fullstendige tanker.
Du høres helt sprø ut.
Ja, men er det ikke rart? Alle de sprø tingene viser seg å stemme.
Ja?
Hei, unnskyld…
Jeg får ikke sove, og lyset på rommet mitt funker ikke.
Jeg har med en bok.
Greit, hopp inn.
Takk.
-Jeg kan legge meg på sofaen hvis du vil. -Nei, det går fint.
Bør vi snakke om bilulykken?
Kan vi la være?
Greit.
Jeg er så glad i de guttene. Jeg ville ha kastet meg foran en buss for dem.
La oss håpe det ikke blir nødvendig.
Mamma, ikke!
Beklager å vekke deg. Du må signere.
Du vet at vi har ringeklokke? Eller, vi hadde en ringeklokke.
Greit.
-Ha en fin dag. -Takk.
"Queenlands helter, offisiell presentasjon av vinnerne."
-Ta-da! -Har du og pappa…
-Nei. -Jeg hadde ikke snakket ferdig.
Ikke gjør det. For vi gjorde ikke det.
Og om vi hadde det, er det ikke din sak.
-Greit. Vær forsiktig med å åpne døren. -Jeg er gammel nok til å åpne døren selv.
-Du har vel ikke også fått det? -Vent. Fått hva?
Du vet, agorafobien.
-Nei, jeg bryr meg bare om deg. -Greit.
Det er snilt av deg, Eli, men jeg kan ta vare på meg selv.
-En beskjed til deg, linje én. -Takk Sophie.
Jeg ville bare gi beskjed om at det vi diskuterte, er dødt og begravet.
-Vi kan diskutere journalisten også, hvis… -Nei, alt kommer fra gutten.
Jeg får ham hit og finner ut hva de vet.
Hva skjer?
Tim Cotton har forsvunnet.
-Faen. Snakket du med ham om den-du-vet? -Ja, han nektet for at han visste noe.
-Det var nesten… -Eli! Kontoret mitt.
Vi ses senere.
Dette er bra saker. Fortsett sånn. "Mitt år i revers" var topp.
-Du sa at du ville intervjue Tytus Broz. -Gjorde jeg det?
Han ringte helt plutselig og ba oss skrive en artikkel og nevne firmaet hans.
Alt du trenger å gjøre er å komme deg til Brookfield.
Jeff, fotografen, har bestilt bil. Han henter deg kl 14.30.
-Jeg har Queenlands helter… -Det er på kvelden.
-Du har god tid. -Kan ingen andre ta det?
Eli, han ba om deg personlig. Han er stor fan av arbeidet ditt.
Å intervjue en som Tytus Broz er et stort steg oppover.
-Vil du bli journalist eller ikke? -Ja, det vil jeg.
Hent notatboken din og dra! Du har fem minutter.
Tytus aner noe. Han har invitert meg til Brookfield.
Jeg blir med. Ikke dra uten meg.
-Hei. -Sett deg inn.
Ok, greit.
Beklager, jeg forventet Jeff.
-Han kommer over det. -Brian?
Til helvete med Brian. Han er uansett bare ute etter én ting.
Scoop. Gi han et scoop, og han vil tilgi deg hva som helst.
-Jeg er mest bekymret for livet mitt. -Jeg og, Eli. Hva er vi?
Vi er dagslyset. Her kommer solen.
-Hvordan ser jeg ut? -Som Caitlyn Spies med lue.
Er han så farlig som vi tror, vil han gå etter deg, meg og alle vi er glad i.
Så ikke provoser ham for mye.
Mr. Broz tar imot dere på lesestuen. Denne vei.
Mr. Broz kommer straks.
Hvem er det? Er det Gus?
Jeg har et spørsmål. Er du meg?
Hva tror du?
Det er et nytt spørsmål. Jeg trenger svar.
Det fins ingen svar, Gus. Det burde du vite nå.
Alt avhenger av alt. Spør meg om noe annet.
Kommer… Eli til å dø?
Vi skal alle dø, Gus. Det er bare et spørsmål om tid.
Hv…
Gus? Går det bra?
-Ja. -Hva skjedde?
Jeg fikk bare litt panikk.
-Det er da bare en prisutdeling. -Det er ikke det.
Jeg er bare så bekymret for Eli.
Hvorfor?
Jeg har en følelse av at han er i trøbbel.
Og at jeg burde gjøre noe.
Ok.
-Vil du vite hva jeg tror? -Ja, alltid.
Jeg tror at du alltid har vært skytsengelen hans, slik mamma er for meg.
Men det er greit å tenke på deg selv, for én gangs skyld.
Ja.
Eli Bell?
Jeg er… fotografen.
Sett dere.
Du er Lyle Orliks stesønn. Jeg kondolerer. Trist å miste ham.
-Liker du den? -Den er… virkelig veldig detaljert.
Det er fordi det er en ekte arm.
Donert?
En død person, åpenbart.
Prosessen kalles plastinering. Bein og muskler blir omgjort til plast.
-Så den kan ikke brukes? -Selvsagt ikke. Den er altfor tung.
Elektromekaniske armer er problematiske. Dessverre ingen erstatning for ekte armer.
-Noe imot at jeg gjør opptak? -Ja.
Jeg husker talen din om at datteren din ble født uten armer.
Det var da du bestemte deg for å vie livet til… reservedeler, eller proteser.
Hun møtte mange utfordringer.
Du har også mistet en finger.
Kuttet av ved et uhell.
Men ingenting er vel ren uflaks.
Er det vel? Kan jeg få se?
Pent gjort.
-Ba du dem om å sy den på igjen? -De sa den ville bli stiv og ubrukelig.
Samme med lemmer, samme med ansikter.
Hvordan holde alt bevegelig til alt vokser sammen igjen?
Jobber du med det?
Jeg ser om det går bra.
Pokkers fugler. Hjernedøde skapninger.
Man skulle tro de lærte av feilene sine.
Eli?
Unnskyld meg.
Den er ikke død.
-"Din slutt er en død blå fugl." -Er det et sitat?
Det er noe broren min sa.
-Den var ikke død. -Det er nok bare et tidsspørsmål.
Kan vi gå en tur i hagen din?
Nei, dere har vel alt dere trenger, jeg må gjøre meg klar til prisutdelingen.
-Da får jeg hente tingene mine. -Ja.
Hør her nå, Eli Bell. Jeg vet nøyaktig hvem hun er.
Og jeg vet hvem du er.
Og du vet nøyaktig hvem jeg er.
Sophie! Slipp dem ut.
Merket du at han sa "pent gjort"?
Som om han gjenkjente Ivans verk og ga det karakter?
Du kjøper ikke "Brisbanes største filantrop"?
Dette, Eli, er ditt første scoop.
Brian dreper meg.
Nei da, han skriker og slår i bordet. Jeg forklarer at vi hadde et scoop. Ok?
Jeg må på prisutdelingen. Jeg har lovet mamma.
Eli! Fokuser!
Raymond Leary bygget et anlegg for Tytus, muligens finansiert av heroinpenger.
Tytus vil ikke at vi skal se tomten hans. Vekker ikke det interessen din? Bare litt?
Er det verdt å miste jobben?
Vi venter til Tytus har dratt, så sjekker vi bunkeren. Funker det ikke, drar vi.
Truer Brian med å sparke deg, sier jeg at han må sparke meg og.
Hva sier du?
En halvtime til deadline, folkens!
Hvor er Caitlyn Spies, og hvor i helvete er jævla Eli Bell?
Helvete!
-Hei. -Hva driver jeg med?
Få se. La meg gjøre det.
-Hei, slapp av, du er kjempeflink. -Ja…
Takk for at du gjør dette.
Jeg vet at store folkemengder ikke akkurat er det beste du vet.
Men det er Gussies store dag, og Elis og, på en måte.
Og, min og din også.
Å sende guttene ut i verden.
En er en ordentlig journalist. Den andre er en Queensland-helt.
Det er da noe å være stolt av.
Ja, vi klarte oss bra, Frankie.
Ja.
Lett som en lek.
Faen.
Alt i orden?
-Kan jeg spørre deg om noe? -Om jobben?
Litt mer personlig.
Greit.
Hva tenker du om at kollegaer er i forhold?
Ok.
Ideelt sett, hvis vi ikke var kollegaer, hva ville skjedd?
Herregud, Eli, du gir deg aldri.
Kjennetegn på en god journalist. Ifølge Brian Robertson.
Helvete!
Tror du han så oss?
Ok, da går vi.
-Ivan. -Ja, sjef?
Du må gjøre noe for meg.
Vår unge venn og journalisten har en usunn interesse for forskningslabben.
-Bli kvitt dem. -På vei.
Kom igjen.
Dette er helt sinnssykt.
Dette blir faen meg verre og verre.
Han dyrker lemmer. Det er en reservedelsfabrikk.
Kjente du ham?
Det er stefaren min.
Eli.
-Det er Lyle, for faen. -Jeg er så lei for det.
Slutt, hva er det du gjør?
-Hva skal du med det? -Det er bevis.
Greit.
Nå drar vi.
Hei, vent. Bare…
Alarmsentralen. Hva trenger du?
Jeg heter Caitlyn Spies. Jeg er i en slags bunker
på tomten til Tytus Broz i Brookfield. Jeg vil anmelde et drap.
Er ditt eget liv i umiddelbar fare?
Faen!
Løp!
Eli!
Faen!
Helvete!
-Faen, drepte vi ham? -Jeg vet ikke. Samme det. Kjør!
Følger han etter oss?
Jeg vet ikke.
Faen, vi ligger så tynt an.
Ok.
Dette går bra.
-Gussie! Går det bra, Shelly? -Hei.
-Hei, mamma. -Hvor er Eli?
-Han er opptatt med en story i Brookfield. -Brookfield?
Det går fint. Han kommer.
Jeg ringer ham, ok?
-Alt i orden med Gussie? -Ja, det er nok ingenting.
-Litt nerver, bare. -Ja.
-Kom, så viser jeg dere hvor vi sitter. -Ja, greit. Vis vei, MacDuff.
Kabindører til manuell. Unna vei!
-Beklager. -Helt i farta.
-Svarte han? -Han kommer nok straks.
Damer og herrer, ærede gjester,
vi er her for å feire prestasjonene til seks spesielle Queensland-ere.
Gi en varm Brisbane-velkomst
til en mann som ikke trenger noen introduksjon.
Tytus Broz!
Takk, ordfører.
Jeg vil ta dere med på en oppdagelsesreise med meg.
Vi klarer dette, ok? Jeg lover.
Biomekaniske implantater har gitt tusenvis av pasienter hørselen tilbake.
Det samme kan en dag gjelde for synet.
Men den ultimate barrieren handler ikke om teknologi,
men menneskenes prippenhet.
Om vi kan få bukt med det siste hinderet,
vil vi svært raskt komme til et punkt der enhver kroppsdel
kan byttes ut med velfungerende elementer, menneskeskapt eller fremdyrket.
Fremtiden er nærmere enn vi tror.
Gå lenger.
Våg å bryte samfunnets tabuer.
Og la aldri noen stå i veien for drømmen din.
Denne fyren er ond!
Ikke hør på denne jævelen!
Han kuttet hodet av stefaren min og eksperimenterte på det.
-Hva snakker du om? -Du er en jævel morder!
-Vakter! -Han er en svindler!
-Fjern denne unge mannen! -Han er gal!
Vi må ta deg med inn til avhør.
Hva snakker du om? Jeg har ikke gjort noe.
Det er han dere må fjerne fra scenen.
Jeg er lei for det, damer og herrer. Vi må ta en pause til dette er ordnet.
Jeg er lei for det. Jeg måtte.
Kaos.
Jeg så nettopp Ivan Kroll. Få familien din ut herfra.
-Hold deg sammen med dem, ok? -Vi ses snart.
Mamma! Pappa! Gus!
Hei! Nei!
Eli!
Eli! Pappa!
Robert? Robert?
Bli hos pappa. Jeg finner Eli.
Jeg passer på deg. Bli hos meg.
-Jeg elsker deg. -Jeg passer på deg.
Jeg er her. Det er Gus. Ok?
Bli hos meg. Bli hos oss.
Lov meg at du ikke dør.
Nei.
Eli.
Bli hos meg.
Du kan ikke dø.
Vær så snill, bli hos meg.
Caitlyn?
Hei.
Du er på sykehuset.
Og pappa? Klarte han seg?
Ja. De var her nettopp. Vi har byttet på.
Hva syns du om familien?
De er herlige. Mye mer normale enn jeg forventet.
De har jobbet med saken.
MAGNATENS MØRKE HEMMELIGHETER AV CAITLYN SPIES OG ELI BELL
Jeg skrev ikke dette.
Nei, men det skal du.
Dette er bare en forsmak. Brian har planlagt en hel serie, med tv-rettigheter.
Velkommen til krimavdelingen, partner.
-Vil du sitte? -Ja.
Slim Halliday sa en gang at tiden kan være akkurat som du vil.
Vil du at den skal gå fort, kan du lure den til å suse forbi.
Og du kan senke tiden ved å fokusere på hver minste detalj.
Det gjorde jeg da jeg skrev dette.
Der er han!
Så godt å se deg sitte oppreist.
Du gjorde oss litt bekymret.
-Hvordan går det med halsen? -Et lite stikk bare. Det går fint.
Det så verre ut enn det var.
Du tok en kniv for meg, pappa.
Jeg var bare tilfeldigvis på feil sted til rett tid.
Gussie var den virkelige helten.
Du reddet meg.
Dere er helt sprø.
Rart, er det ikke?
At alle de sprø tingene viser seg å stemme.
Kom igjen, alle sammen. Gruppeklem.
-Så søtt. -Herlig.
-Forsiktig, jeg er fortsatt litt øm. -Beklager.
Gus hadde rett. Slutten min var en død blå fugl.
Men det øyeblikket var også begynnelsen. For oss alle.
En supernova av historier som vokste i det uendelige.
Når jeg ser tilbake, er det vanskelig å skille virkelighet fra fantasi.
Men jeg vet at kjernen er sant.
Mann finner mojo.
Mamma får liv.
Kunstner finner stemme.
-Maten er klar. -Ok.
Kom igjen, Shakespeare, opp med deg. Se på dette.
Greit.
Så dette er min historie.
Mye av dette ble forutsett av Gus.
Da han så meg gjespe mot en bakgrunn av stjerner
og antydet at jeg hadde gapt over for mye.
Eller som han sa det:
"Gutt svelger universet."
-Ja takk. -Bli stående.
BASERT PÅ BOKEN AV TRENT DALTON
Tekst: Elin Wikstrøm