Hvorfor har du ikke en hellig reim? Ga ikke faren din deg en?
Jeg har ingen far. Jeg har ingen.
ELEA, DE 30 KONGERS LAND
Knel! Knel for kong Spurius!
Dere innleder en hellig tid i dag, sønner av Elea.
Frem til i går var dere barn.
Når dere kommer tilbake fra skogen, er dere menn.
Ukjente ånder lever blant trærne.
De drikker menneskeblod.
De ledes av ulvekvinnen.
Dere skal leve i skyggene i seks måneder.
Dere vil være kalde, sultne og redde.
Dere vil forbanne dagen dere ble født.
Døden vil vente den som prøver å komme tilbake før tiden.
Mars er med oss!
8. ÅRHUNDRE FØR KRISTUS
Etter tiår med krig dannet 30 stammer sør for elven Tiber en allianse.
Hver stamme hadde sin egen konge.
Men alle anerkjente kongen av Alba som sin leder.
Det har ikke regnet her på flere måneder.
ALBA LONGA, DE 30 KONGERS LAND
Kong Ertas av Gabii kommer.
Ikke kast bort vann. Du vasket deg i går.
Jeg vil ikke lukte som deg.
Skynd deg.
-Du sa at jeg stinker. -Og ber jeg deg skynde deg.
Du kan vaske deg i kveld.
Du må slutte å alltid gjøre som jeg sier, bror.
-Spis den møkka der. -Spis den selv.
Stol på meg, hestemøkk er god.
Ertas!
Og hvem er dere? Dere må være kong Numitors barnebarn.
Jeg har ikke sett dere på ett år, men det føles som ti. Dere er menn nå.
Dere har til og med skjegg.
Vi har ventet deg siden i går. Capys fra Anxur, Spurius fra Elea...
Nå vil han ramse opp alle.
Velkommen, Lausus.
-Hva har du der? -En gave til dere.
-Det ser ut som en rev. -Den kommer fra hinsides havet.
Handelsfolk hadde den med fra Cumae. De kaller den Mau.
Numitor er med moren vår og venter på deg.
-Det smaker jord. -Det er fra innsjøen.
Alle brønnene er tomme.
Ikke vær bekymret, alt vil ordne seg.
Buskapen vår dør, folkene våre er tørste-
-og De 30 konger samles for å be gudene om tegn.
Det er rett å være redd.
Vær hilset, konge.
Vær hilset, Ertas.
Jeg kommer med hilsener fra mitt folk.
De har ikke glemt de gode tingene du ga oss.
-Du har alltid stått meg nær. -Og sånn vil det alltid være.
Vær hilset, kongen av Gabii.
Berolige broren min. Han frykter at gudene har sviktet oss.
Numitor har alltid respektert de hellige lovene. Det vet gudene.
I morgen vil gudene tale, og all frykten vil forsvinne.
Vestalinnene ber om at regnet snart skal komme tilbake.
Er du der? Ilia, er du der?
-Enitos! -Jeg måtte vente til min bror sovnet.
Når jeg kommer hit, er jeg redd jeg ikke vil finne deg.
Jeg er redd du har glemt meg.
Det vil aldri skje. Jeg lovet å vente på deg.
16 år er lenge.
Løfter dør med tiden.
Ikke min kjærlighet.
Jeg tenker på deg hver dag.
Ilia. Ilia, kom, vi skal opp!
Jeg må gå.
Ilia...
Trefoldige gudinne, fruktbare moder-
-du har alltid vært, er og vil alltid være.
Og måtte din ild brenne evig.
Beskytt vårt folk, få det til å regne på vårt land-
-våk over vår konge og hold De 30 folk forent...
Moder Vesta, trefoldige gudinne, fruktbare moder-
-du har alltid vært, er og vil alltid være.
Og måtte din ild brenne evig.
Beskytt vårt folk, få det til å regne på vårt land-
-og våk over vår konge.
Når landet er ufruktbart og himmelen brenner-
-når kongen ikke kan frembringe regn-
-er det rett å ta hensyn til gudene.
Til høyre er nord.
Til venstre er sør.
Fader Jupiter, lynets og regnets herre.
Hvis kong Numitor er årsaken til vår motgang-
-send dine bevingede budbringere langt vekk fra ham.
Numitor, sønn av Proca, konge av Alba og den første av De 30 konger...
...gudene har talt med tydelige tegn.
Flokken fløy...
...mot sør.
Fader Jupiter vil bare velsigne oss med regn-
-når du har forlatt vårt land.
Hvor er de andre? Kanskje vi bør gå tilbake til Elea.
Da dreper de deg.
Vi har gått i to dager. Vi når snart enden av skogen.
Skogen har ingen ende.
Hvordan vet du det?
Skogen er like stor som himmelen. Har himmelen en ende?
Nei. Og det har ikke skogen heller.
-Tror du at skogen ikke har en ende? -Har det noe å si?
Det er her du må bli i seks måneder.
Gikk dere dere ville?
Vi trenger mer tømmer til å bygge ly. Gå og samle det.
Hvorfor tror du at du kan beordre meg?
Ser du ikke?
Jeg er kongen din.
Vi må slå leir og organisere forsvaret. Alle har sine oppgaver.
Hvis du ikke liker det, kan du gå.
Ingen overlever alene i skogen.
Gå og hent tømmeret, da.
Om man ikke vil adlyde, må man slåss.
Forsvar deg!
Kom igjen!
Vær så snill, ikke drep meg.
Knel.
Vil noen andre utfordre kongen?!
Du?
Gå og hent tømmeret. Kom igjen!
Jeg lar ikke far gå i eksil alene. Jeg går sammen med ham.
Dere blir her. Dere ble født sammen, og dere skal herske sammen.
Dere vil bli kongene av De 30 byers liga.
Får vi se deg igjen?
Disse tilhørte faren deres.
Nå skal dere bære dem.
Dere er høyre og venstre. Dere må aldri skilles. Lov det.
Vi lover.
Yemos, du må også love.
Jeg lover.
Ikke vær redd.
Gjenlyden av bragdene deres vil nå oss og gjøre eksilet lettere.
Nå må dere være sterke. Dere har den mest smertefulle oppgaven.
Ikke vis smerten deres til noen.
Gudene leker med kongenes liv. De løfter dem opp og river dem ned.
Dere vil ta min plass. Kongeriket må overleve.
Dere blir gode konger.
De har ikke noe mot.
Jeg vet dere elsker kongen, men dette har ikke noe med kjærlighet å gjøre.
Det er gudenes vilje, og dere er redskapet deres.
La oss gjøre dette sammen.
Da jeg var liten, tok Numitor meg med opp hit.
Jeg spurte om han var glad for å være kongenes konge.
Han svarte ikke, men tvang meg til å gå opp der.
Hvorfor det?
Rekk meg hånden din.
Lukk øynene.
Og lytt til blodet ditt.
Det renner raskere. Hører du det?
Ja.
Sånn er livet til en konge, fortalte Numitor meg.
Du må kanskje aldri hoppe, men må alltid være klar til å gjøre det.
Å vente er det vanskeligste.
Vi kommer ikke til å finne vann. Bekken er tørr.
Hvor skal vi, Taurus?
Forsiktig.
-Han vet ikke hvor han går. -Hold kjeft og gå.
Rumina har gjort dette.
Stille.
Mener du at hun ikke har gjort det?
-Ser dette ut som en manns verk? -Ikke vær redde.
Går vi tilbake til leiren, skjer det oss ikke noe.
Ilia, hva er det som skjer med deg?
Hvorfor vil de treffe meg alene?
Vestalinnene befaler, men forklarer ikke.
-Velkommen, Enitos. -Jeg er ikke konge ennå.
Jeg får ikke gå inn i tempelet.
Om du vil at det skal være en konge og vil redde livet ditt, vær stille.
Ikke vær ulydig, og følg meg.
Knel.
Ikke snakk med noen om det du hører i dette hellige tempelet.
Jeg forstår ikke.
Vesta, den fruktbare gudinnen-
-viste en av sine tjenerinner en visjon.
Byen gråter.
Kvinner og menn gråter.
-Kongene gråter. -Ilia...
Hva så du? Snakk til meg.
Himmel som blod.
Blomster...våpen...
...og din brennende kropp.
Blod strømmer fra sårene, solen slukker, og ormen sluker ørnen.
Du er død, Enitos.
Bror drepte bror, og hendene hans er tilsmusset av blod.
Det er umulig. Broren min elsker meg. Hvorfor skulle han drepe meg?
Gudinnen har talt. Reis deg nå.
Hvorfor fortalte du meg dette?
-Hva vil dere at jeg skal gjøre? -Vi vil ingenting.
Vi bringer gudinnens stemme til de dødelige.
Moder Vesta, trefoldige gudinne...
...fruktbare moder-
-du har alltid vært, er og vil alltid være.
Og måtte din ild brenne evig.
Moder Vesta, trefoldige gudinne-
-fruktbare moder...
Hva gjør du?
Bare sov, du. Det blir noen slitsomme dager.
Ligaen består av 30 folk, Amulius.
Alle med sine egne land og undersåtter.
Du kan ikke overlate alt dette til to barn.
De er min brors arvtagere. Sånn er loven.
Du må drepe ligaen for å redde loven.
Jeg er sliten. Om du har noe å si, si det tydelig.
Jeg vil ikke delta i akklamasjonen av Enitos og Yemos.
Og jeg er ikke en eneste.
Capys, Sicanus, Mezentius-
-og kongene av ligaens sterkeste byer står sammen med meg.
Dette er en trussel.
Nei. Det er bare et ønske.
Om noe skjer med guttene, har du rett på kongeriket.
Jeg lovet Numitor å beskytte guttene som om de var mine egne sønner.
Jeg skal be sammen med dem ved deres fars grav, og så...
...skjer gudenes vilje.
Tilgi meg...
...om jeg sa for mye.
Hvor er den? Hvor er reimen min?
Har noen sett reimen min?
-Her er den. -Hva gjør du? Ville du stjele den?
-Du ville stjele den. -Nei, jeg plukket den bare opp.
Dere to...
Hva heter du? Jeg kjenner deg ikke.
-Wiros. -Hva slags navn er Wiros?
Det er navnet mitt.
Ilden holder dyrene unna. Ikke la den slukne.
Cnaeus, vil ilden holde henne unna også?
Ulvekvinnen. Rumina.
Rumina.
-Er du redd for Rumina? -Nei...
Den eneste du må være redd for, er meg.
Hold liv i ilden.
Hvem er det?
Det er min tur til å stå vakt.
Det regner ikke. Gudenes vilje er fortsatt ikke utrettet.
Dere er alene. Deres far er død, Numitor og deres mor er langt unna.
Men dere er to. Jeg vet hvor høyt to brødre kan elske hverandre.
Hva med hatet?
Tror du at to brødre kan hate hverandre?
Jeg var den sterkeste krigeren i Alba.
Den mest respekterte og trofaste. Jeg ga datteren min til gudinnen Vesta.
Men Numitor var eldst, født før meg.
Derfor ble han erklært konge.
Jeg klemte ham, ønsket ham lykke og ære, men samtidig...
Ja, jeg hatet ham.
Ønsket du noen gang at han døde?
Vet du hva en konge er?
Kongen er en leder. En sterkere og klokere mann enn alle andre.
En konge er mye mer. Han holder guddommelig makt i sine hender.
Han holder sitt folks liv og død.
Bare gudene kan bestemme en konges liv og død.
Og jeg er bare et menneske.
Regnet vil komme tilbake.
Byen vår er hellig. Gudene vil ikke svikte oss.
Kom deg ut.
Kom deg ut! Jeg vil ikke snakke!
Det er jeg som må snakke med deg.
Send dem bort.
Trenger du to for å avlede tankene fra det Spurius sa?
Det er ikke Spurius' stemme som plager meg.
Det er mitt eget blod som har sine behov.
Du vet hva som er det rette.
Numitor er i eksil, men himmelen brenner fortsatt.
Gudene, akkurat som menneskene, forventer en ekte konge.
Bare han som kjenner livet bedre enn de andre, kan bli konge.
De guttene er ingenting, og du har utført deres oppgave én gang.
Du plukket opp den glødende masken og gjorde broren din blind.
Ta makten...du har rett på.
Er du der?
Ilia...
Jeg har bestemt meg for å dra i morgen ved daggry...
...uten å si farvel til noen.
Men ikke gråt.
Jeg kommer tilbake for deg når presteskapet ditt er over.
Nei, Enitos. Du må aldri komme tilbake.
Jeg kan ikke leve uten håpet om å se deg igjen.
Om du kommer tilbake, vil skjebnen din vente på deg.
Du kan ikke unnslippe gudenes vilje for alltid.
Så jeg får aldri se deg igjen?
Jeg skal lete etter deg når jeg er fri.
Jeg ber deg bare om å huske meg, og ikke dø.
Jeg skal ikke glemme deg.
Vær så snill, hold deg unna broren din.
Rekk meg hånden din.
Hvor skal du?
-Jeg spurte hvor du skal. -Det blir bare én konge.
-Jeg forstår ikke. -Du blir den eneste kongen.
Enitos, snu deg og se meg i øynene!
Jeg må dra. Stol på meg.
Jeg kan ikke stole på noen jeg ikke forstår.
Vi lovet mor at vi aldri skulle skilles.
Mor vet ikke hva gudene har planlagt.
Og det gjør du?
Jeg må dra.
Vi er ikke to.
Vi er høyre og venstre. To halvdeler av samme mann.
Tilgi meg.
Stol på meg. Du blir konge alene!
Om du drar, får ikke Alba noen konge.
Hva gjør du?
Nei! Nei!
Jeg er ikke redd for det som venter oss.
Jeg er ikke redd.
Du har rett.
Det må ikke jeg heller være.
Vi drar sammen til fars grav før kroningen og ber til ham for styrke.
Gi meg tilbake reimen!
-Din kjøter, du stjal den! -Nok, dere to!
Nå er det nok!
La oss gå til Cnaeus.
-Jeg gjorde ikke noe! -Vi får se.
Hva foregår?
-De slåss. -Wiros stjal reimen min!
Du er gal. Jeg stjal ikke noe.
Slipp dem.
-Jeg stjal ingen reim. -Jo!
Har du noen bevis, Picus?
Han må ha den på seg. Han hadde ingen, så han stjal min.
Sjekk ham.
Gjør som han sier.
Sjekk i sengen hans.
-Han må ha gjemt den! -Jeg tok ikke noe!
Jeg hadde den. Vi voktet ilden, og jeg duppet av et øyeblikk!
Stille!
Se på meg, Wiros.
Gjorde du det Picus anklager deg for?
Jeg stjal ikke noe.
Om du gjorde det-
-er du en tyv, og tyver må dø.
Om du ikke gjorde det...
...må Picus dø fordi han anklaget deg uten grunn.
Nei! Si det! Si at du stjal reimen min!
Jeg stjal ikke noe.
Vær så snill, fortell sannheten!
Sjekk igjen!
Nå?
Ingenting. Det er ingenting her.
-Hold ham. -Nei...
Ilden, Picus.
Du trengte bare å vokte ilden.
Du skal tilbringe fem dager i et bur.
Nei...
Alle som gir ham mat, får med meg å gjøre.
Hvorfor? Hvorfor? Jeg ble feilaktig anklaget. Hvorfor?
Tror du at jeg og broren min blir gode konger?
Om en konge var god, kan bare konstateres etter hans død.
Gudene ga dere en vanskelig oppgave, og dere må stå til ansvar for gudene.
Vi bør løpe.
Løp!
Drep dem!
Enitos!
Ta ham!
Hva har dere gjort?
-Hvordan kunne dere miste ham?! -Han var rask. Unnskyld.
La oss redde kongeriket.
Om han ikke er død, finn ham og drep ham.
Alba er reddet.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com