Är det männen som letar efter dig?
De är soldater från Alba.
Om jag lämnar skogen hittar de mig.
Hörde du det?
Vadå?
Jag vet inte. Det lät som en röst.
Det är skogen som låter.
Den får dig att höra saker.
GABI - DE TRETTIO KUNGARNAS RIKE
Elden brände honom och förtär honom inifrån.
Såret varar sig.
Lämna oss.
Var inte rädd. Det är bara jag.
Vi är i säkerhet nu.
Lyssnar du på mig, far?
Jag vet att du lyssnar.
Jag ber nu dig-
-för gudarna verkar vara våra fiender.
Låt inte din ätt dö ut.
Lämna mig inte här ensam.
Din styrka håller mig vid liv.
Tala till de som försvarar oss.
Dina ord är mina.
Det är bara Amulius ord.
Det är hans ord mot vad jag såg.
-Vad såg du? -Du såg inget.
Tystnad! Låt kungen tala.
Amulius säger att Iemos var ärelysten.
Han ville regera ensam och därför dödade han sin bror Enitos.
Och de trettio trodde honom eftersom de är rädda.
Han säger själv att det blasfemi att tvivla på hans ord.
Men gudarna är starkare än kungarna-
-och en falsk kung är värd mindre än en slav.
Du säger att Amulius är en lögnare-
-men våra fält stod i brand och nu frodas spelten.
Amulius fick det att börja regna.
Fick Amulius det att börja regna?
Det tror jag inte.
Vi ska nog tacka Numitor-
-som accepterade gudarnas svar och lämnade kungariket på eget bevåg.
Kvinnor är inte välkomna här.
Jag kom inte hit för att uttrycka en kvinnas ord.
Jag har ett meddelande från min far.
Du är alltid välkommen här.
Vad säger kungen?
Kungen säger-
-att han har accepterat gudarnas förvisning.
Därför återvände regnet.
En välsignelse för hans barnbarn-
-för att de skulle ha ärvt tronen.
Amulius har tagit det här tecknet i besittning.
Han krossade människors och gudars lagar och utropade sig till kung.
Ni kan tro på hans lögner-
-eller återställa ordningen han raserade.
Om ni väljer Numitors sida-
-och hans barnbarn Iemos...
...min enda levande son...
...kommer gudarna att belöna er.
Om ni i stället står på Amulius sida...
...kommer ni att utfärda hans onda gärningar.
Jag är Albas rättmätiga kungs mor.
Döda mig nu...med era bara händer och med detta svärd.
Rufus...
Saknar du modet?
Och du, Hirtius...
Om du tror på Amulius vet du vad du måste göra.
Ta det och döda mig.
Men då ska gudarna dricka ditt blod på hämndens dag.
Det är min fars ord.
Vet du var vi är?
Vi ska den här vägen.
Solen går ner i Gabi.
Du är trött. Jag går i förväg.
Iemos!
Enitos! Enitos!
Hjälp mig. Enitos!
Iemos! Vad har hänt?
Han är döende!
Jag måste stoppa blödningen!
Enitos! Dö inte, Enitos! Dö inte igen!
Dö inte igen. Dö inte igen, Enitos.
Iemos...
Dö inte igen!
Det är ingen här.
Inte nu, men han var här förut.
Vem då? Vem då?
Det är inte skogens fel, Wiros.
Det var han, min bror.
Blodet forsade ur honom...
Nu räcker det, Iemos.
Nu räcker det!
Det är ingen här.
Det är bara du och jag.
Jag såg honom.
Jag borde ha räddat honom, men jag kunde inte.
Den här marken är helig.
Gå härifrån.
Alla offrar till gudarna för att Ilia ska återvända.
Din dotter tillhör Mars. Hon ska träda in i mörkret.
Du kan inte stoppa henne.
Får jag träffa henne?
Om hon överlever får du träffa henne igen.
Då rör hon sig bland människorna med gudarnas styrka.
Hon blir skräck och fasa.
Hon blir Albas prakt och dess fienders död.
Var det guden som förde henne hit?
Räddade han henne så att hon kunde hämnas Enitos?
I så fall vore det bättre om hon hade dött.
Säg inte det igen.
Det är här första dagen.
Om du uthärdar smärtan tar Mars ditt hjärta i besittning.
Spring. Nu!
Den här vägen. Skynda dig!
Ditt blod värms upp i din nya härskares händer.
Öppna ögonen och se, Ilia!
Det är inte Vestas eld. Elden tillhör Mars!
Hjälp oss! Lämna oss inte här!
Vilka är ni?
Vi är köpmän.
Skogens andar attackerade oss. De dödade våra kamrater.
De tog våra varor.
Ni måste tro mig. Vi har varken mat eller vapen.
Vi måste ta oss till vår hemstad Gabi.
Låt oss följa med.
Och han?
Han är min bror.
Är ni också köpmän?
Vi håller med får. Vi återvänder från grekernas land-
-där vi bedrev byteshandel med vår ull.
Vi hade tre vagnar med olja, men nu har vi inget kvar.
-Vart är ni på väg? -Till den största staden.
Muren som omger den är högre än skogens träd.
Veio. Ingen kan inta den.
Ingen invånare lever i rädsla.
En gång, för många år sen, hade jag en familj.
En ung hustru och tre barn.
Kriget hade fört mig långt från Alba och hållit mig borta länge.
I 30-40 dagar.
När jag kom tillbaka... hade mitt hus brunnit ned.
Mina barns kroppar var slitna i stycken.
Endast min hustru var i livet.
De hade bränt henne-
-men hon andades fortfarande.
Hon frågade om barnen.
Jag sa till henne att de levde och var i säkerhet.
Jag la handen över hennes mun.
Jag dödade henne för att bespara henne smärtan.
Vem dödade dina barn?
Fem sabine-krigare från Cures.
Under tio års tid tänkte jag bara på dem.
Jag bad Mars om att ge mig styrka.
Jag genomled pinan och hittade dem.
Jag dödade dem, en i taget.
Sen dödade jag deras hustrur, fäder och barn.
Är din smärta botad nu?
Mars botar inte smärta.
Om smärtan inte blir botad varför ville du utkräva hämnd?
Om du söker frid har du kommit till fel ställe.
Mars erbjuder inte frid.
Han erbjuder rättvisa.
Vad vill du ha? Frid eller rättvisa?
Tack.
Soldaterna färdas längs vägarna.
De kommer från Alba.
Vi såg dem. Vad letar de efter?
Iemos från Alba.
Vem är det?
Han var Numitos arvinge.
Den som hittar honom belönas med får.
Varför letar de efter honom?
Han dödade sin bror.
Vi håller honom kall.
Då tar det längre tid för maskarna att äta upp honom.
Vem är han?
Han är min bror.
Han dog under resan. Jag måste föra honom tillbaka till Veio.
Jag vill inte lämna honom hos vargarnas härskarinna.
Hämndens gud som straffar förrädare och reser sig ur askan.
Ingjut mod och grymhet i mig. Låt mig inte glömma.
Hämndens gud som straffar förrädare.
Ingjut mod och grymhet i mig. Låt mig inte glömma.
Res dig.
Res dig!
Respektera guden! Res dig!
Det här är andra dagen. Guden ska visa det som aldrig hände.
Stampa med fötterna!
Iemos...
Du sa att du skulle dö om det inte vore för mig.
Vad är ditt ord värt?
Vänta.
Lämna inte mig.
Lämna inte mig, Enitos.
Enitos.
Förlåt mig.
Förlåt mig!
Räck mig andra handen!
Jag klarar inte det.
Räck mig andra handen!
Din tid är inte inne, Iemos.
Hämndens gud som straffar förrädare och reser sig ur askan.
Ingjut mod och grymhet i mig.
Låt mig inte glömma.
Jag vill inte ha frid!
Jag vill ha rättvisa.
När du hittar dina vänner i Gabi kan du be dem om grisar.
Jag kan föda upp dem. Det är det enda jag kan.
Du har fördrivit döden.
Jag lever tack vare dig.
Du är inte skyldig mig nåt.
Din bror återvände på grund av mig.
Jag sa till köpmännen att vi var bröder.
Det var inte min bror.
Han såg ut och lät som honom...
...men det var inte han.
Min bror älskar mig. Han skulle aldrig uppmana mig att dö.
Han förde oss samman för att ge mig en andra chans.
Han ville rädda mig från andarna som tog död på mig.
Är du Iemos från Alba?
Ingen av oss heter så.
Bind dem.
Vad vill ni oss? Vi har inte gjort nåt.
Skuggorna kräver rättvisa.
Min son hörde dig ropa efter Enitos.
Vad talar du om? Vi är två bröder från Gabi.
Jag känner till alla köpmän i Gabi och jag har aldrig sett er.
Den här mannen kommer från Gabi och kräver att få träffa er.
Jag kommer med dåliga nyheter från min stad.
Tala.
Ertas och hans barn välkomnade Numitor till Gabi.
Jag är här för att bespara min stad gudarnas förbannelse.
Är Numitors barnbarn Iemos med honom?
Nej, endast hans dotter Silvia.
De säger att Iemos är oskyldig och att tronen tillhör honom.
Ge mannen mat och vin.
Hjälp oss, Amulius. Rädda mitt folk från gudarnas ilska.
Gå nu, och vila.
Jag inväntar tecknen, sen far jag till Gabi.
Ertas måste straffas.
En gammal kvinna sa att de döda uppstår om de får människoblod.
Jag ska slita dig i stycken.
Vad var det?
Vad är det?
Text: Hanna Hagström www.sdimedia.com