Vi fandt ham i floden. Han ville til Lupercalia.
Du ved vel, hvad der sker med dem, der vender tilbage for tidligt?
De dræber dem alle ...
Hvem?
Hvad taler du om?
Jeg så dem med mine egne øjne.
De lever i huler. De tog Cnaeus, og jeg flygtede.
Jeg løb uden at standse.
Jeg prøvede at finde tilbage til mine kammerater ...
Jeg sværger.
Men jeg fór vild.
Jeg ved ikke, hvor længe jeg vandrede om i skoven.
I flere dage ...
Og så ... husker jeg ikke mere.
Hvem er de?
- Er de ånder? - Nej.
De er mennesker.
Du skal stå helt stille, sådan her.
Som en klippe.
Så vænner den sig til dig.
Den kommer nærmere og er ikke bange mere. Så venter du lidt endnu.
Og så ...
Angrib! Fang den!
Jeg havde den!
- Næste gang får jeg den. - Det har du sagt seks gange nu.
Syvende gang er lykkens gang!
Hun holder øje med os.
Hvad er der sket?
Hvad laver du her? Er du faret vild?
Jeg går aldrig vild.
Gudinden fortæller mig altid, hvor jeg skal gå.
Sagde hun også, at du skulle holde øje med os?
Hun sagde, jeg skulle holde øje med dig.
Hils på jeres konge.
Ingen vil give jer noget at spise eller drikke.
I vil dø en langsom død.
Og de, der ikke dør -
- kommer til at spise deres egen afføring og drikke deres urin.
Kun en gud kan redde jer.
Men for at behage guderne skal man være retfærdig.
Fortæl mig, hvor I har skjult Numitor.
Fire patres , og ingen af dem retfærdige.
Ikke sådan. Brug fingrene.
Far! Der kommer nogen.
Jeg tror, det er Lausus af Gabi med en gammel mand og en kvinde.
Taltibios ...
Lausus, hvad er der galt?
Min far har brug for din hjælp.
Du må skjule os. Du er vores sidste håb.
- Er det ham? Kong Numitor? - Ja.
Amulius' hær var på vej, da jeg forlod Gabi.
Nu brænder byen.
- Er din far i live? - Jeg ved det ikke.
Jeg har aldrig gjort store gerninger i mit liv.
Men taknemmelighed er et menneskes fornemste pligt -
- og jeg skylder kong Ertas alt, hvad jeg ejer.
I er i sikkerhed hos mig.
Min far vil belønne dem ...
... som ikke svigtede ham.
Soldaterne er bange. Vi burde slå lejr for natten.
Taler du om soldaterne eller dig selv, Lucebis?
Det er her. Det var her, vi boede.
Lucius!
Far ...
Hvad er der sket med dig?
Først kom ånderne ...
De dræbte nogle af os i skoven.
Så jog vi Cnaeus væk.
Han var vores konge, men en uretfærdig konge.
Men da vi stod uden leder, blev det bare endnu værre.
Det var ikke ånder, der overfaldt jer. Det er derfor, vi er her.
Det er brygget på eddike og spelt. Smag.
Hvis det er din kones, er det ikke værd at drikke.
- Kendte I Enitos? - Ja, jeg kendte ham.
Hvordan var han?
Han spiste meget ost. Det kunne han godt lide.
Hvordan spiste han?
Langsomt, i små bidder.
Som en fugl?
Hvad mere?
Jeg husker, at han hjalp mig hjem engang.
Han var ung.
Han fandt mig på gaden. Jeg havde drukket lidt vin ...
Eller meget vin.
Jeg kunne ikke stå på benene. Jeg troede, jeg skulle dø.
Enitos, som kun var en stor dreng, så mig -
- tog min arm og lagde den over sine skuldre.
Og så førte han mig hjem, et skridt ad gangen.
Tak.
Hvorfor er I så gode venner? Du og Iemos?
Hvis han skulle være konge, og du var slave ...
Betød det, at han kunne befale over dig?
En konge er andet og mere end en, der befaler.
Hvad er han da?
Da jeg mødte Iemos, sad jeg indespærret i et bur.
Jeg havde ikke fået mad i flere dage.
Han spurgte mig ikke noget.
Han så bare, at jeg var sulten, og gav mig noget at spise.
Han vidste, han løb en risiko, men han var ikke bange.
Er det en konge? En, der ikke er bange?
Jeg kender ikke andre konger, men sådan er Iemos i alt fald.
Ingen andre har hjulpet mig uden at kræve noget til gengæld.
Skjul dig!
Her er intet.
Vi vender tilbage til lejren.
Nej!
Du er en kujon, Lucebis, ligesom din søn.
- Hvor mange er de? - Det ved vi ikke.
Vi kunne end ikke tælle dem.
De er fra Velia.
Jeg kunne kende deres våben og skjolde.
Vi må af sted.
Ti stille, Adieis. Hvordan ved du, de er ude efter os?
Hvorfor skulle de ellers være her?
Vi har dræbt deres børn, og nu vil de have hævn.
De leder måske efter deres konge.
Har det nogen betydning, hvorfor de er kommet?
Dette hjem har gudinden skænket os. Vi må slås for at forsvare det!
Det er nok.
Ingen af os kan træffe den beslutning.
Ved daggry påkalder vi gudinden.
Hun vil vise os vej.
Ilia?
Det er din skyld.
Du stjal tronen. Du dræbte Enitos.
Det passer ikke. Guderne er med mig.
Ulvenes og skovens hellige moder, vis os vej.
Lad ikke dine børn falde i fordærv!
Ulvenes og skovens hellige moder, vis os vej.
Lad ikke dine børn falde i fordærv!
Ulvenes og skovens hellige moder, vis os vej.
Lad ikke dine børn falde i fordærv!
Ulvenes og skovens hellige moder, vis os vej.
Lad ikke dine børn falde i fordærv!
Ulvenes og skovens hellige moder, vis os vej.
Menneskenes byer vil falde.
Kongernes skjolde ...
Menneskenes byer vil falde.
Kongernes skjolde vil brænde, altrene kollapse -
- og mine børn vil få den forjættede by!
Kampens tid er kommet.
Sådan siger Rumia, og sådan siger jeg jer.
Adieis ...
Herenneis ...
Og du, Wiros. Du skal kæmpe med os.
Jeg har aldrig prøvet det.
Befri dig for din frygt. Vis, du er en del af flokken.
Futri ...
Lad mig tage med.
De latinske konger har splittet min familie.
Lad mig forsvare min ære, som I forsvarer jeres liv.
Glem din ære, Iemos.
Du skal slås som alle andre ...
... for at forsvare flokken.
Har du fået nogen hvile?
Lidt.
Sommetider når jeg sover, kan jeg se hans ansigt.
Men det skete ikke i nat.
Hørte du Ertas' anklager mod mig?
De lyver, far.
De tror ikke engang selv på, hvad de siger.
Snart vil de fortryde, at de forsvaret en brodermorder.
Vi må holde sammen, Ilia.
Husk altid, hvad Iemos gjorde -
- til den dag, hvor vi har renset landet for hans tilstedeværelse.
Vil denne smerte nogensinde forsvinde, far?
Har du venner blandt dem?
Jeg havde ingen venner i Velia.
Ulvemoderen udpegede ikke dig.
Hvorfor ville du slås med os?
Du er her jo.
Jeg vil ikke dø.
Tag det her.
- Hvorfor? - Du skal have den.
Den tilhørte min far, Albas stærkeste kriger.
Nu vil han være med dig i ånden, i krig såvel som i fred ...
... resten af dit liv.
Over for dig, fader Jupiter, og foran Mars, våbnenes herre -
- sværger vi!
Fremmede og onde hænder har dræbt vores børn.
Vi forlader ikke denne hellige skov, før vi har fået retfærdighed!
Vi deler os i ti grupper -
- og drager mod nord, mod vest og mod syd!
Vi følger floden og bækkene -
- gennemsøger hver en vrå og vender hver en sten!
Vores fjender har ingen steder at gemme sig.
Beskyt mig, fader Mars. Beskyt mig, fader Mars ...
Wiros!
Kom og slås!
Hurtigt! Vi har ikke megen tid!
Se på mig, Wiros!
Du kæmpede, og du overlevede.
I er sammenkaldt, for kun jer kan jeg fortælle, hvad jeg så.
I var med, da jeg reddede kongeriget.
Siden den dag har jeg aldrig skjult mine tanker for jer.
Men nu er det mig, der vil bede jer om at lette jeres hjerter.
Hvad mener I om min datter?
Vi tænker det, du har sagt: At guderne befriede hende fra døden.
Tal frit, Quintos. Hvorfor gjorde guderne det?
Hvor skulle jeg vide det fra?
Folk siger, at hun kom tilbage for at hævne sig. For at dræbe Iemos.
Jeg er ikke interesseret i, hvad folk siger. Jeg vil vide, hvad I tænker.
Jeg betragtede hende længe.
Hun har en vrede i blikket, der får mit blod til at fryse til is.
Jeg drømte om hende.
Hun sagde til mig: "Du er morderen. Det er dit blod, jeg må udgyde."
Guderne har velsignet dig med regn.
- De kan ikke ønske dig død. - Ikke guderne ...
Ilia.
Hvis hun vidste, hvad vi har gjort.
Hvis du befaler det, sørger vi for, at hun aldrig finder ud af det.
Hun er min datter, Keselos. Tror du, jeg vil dræbe min egen datter?
Jeg ...
... har sagt for meget.
Det kan ske for enhver, Keselos.
Nu skete det dig, men det kunne lige så godt være Servios eller Quintos.
Det er derfor, vi må dele vore hemmeligheder.
Vi har ikke sagt et ord!
Nej. I har ikke sagt noget, og I kommer heller aldrig til det.
I er mine mest trofaste og loyale mænd.
De eneste, jeg kan stole på.
Vi venter i hulen i to dage for at hvile og passe de sårede.
Så slår vi til igen, hvis det kræves.
Jeg har aldrig set nogen kæmpe som dem.
De har større mod end byboerne.
Tror du virkelig, at den lille pige taler med deres gudinde?
Jeg ved det ikke.
Hvorfor spekulerer du over det?
Hvis jeg skal adlyde ...
... vil jeg vide, hvem det er, jeg adlyder.
De sov stille ind, forgiftet af disse hugorme.
Dræb fem af dem for hver af vore soldater.
Vi såede had og høster nu død. Vold skal ikke mødes med vold.
Der er kommet bud fra Alba.
Tal.
Dronningen, din kone ... Hun har en sygdom, de ikke forstår.
Hvor længe har hun været syg?
I to dage. Hun råber dit navn og vil have dig hos sig.
Vi rejser i morgen.
Vi efterlader soldater her. Cantovios må tage kommandoen i vores fravær.
Det er Rumia!
Lad os komme væk, før de dræber os alle sammen!
Maccus fortalte jer, hvad han havde set.
Hvis I ikke tror på ham, så se her.
Er det sådan, Rumia dræber?!
Fortæl mig, hvor jeg skal lede. Tænk!
Jeg ved det ikke.
Husk! Ellers bliver du kastet i fangehullet og må sulte!
Vi er ikke langt derfra. Grotten lå i nærheden af floden.
Hvor? Hvilken del af floden?
Jeg kan ikke huske det.
Hørte I det?
Dette er deres hjem.
Brænd al skov på den anden side af floden. Brænd alt!
Skal vi sætte skoven i brand?
Det er her, de bor. Røgen vil tvinge dem ud af hulen.
Hvad er der?
Er I bange for at brænde Rumias skov?
Hvis I tror, at denne skov er hellig ...
... hvis I er bange for de guder, der lever der ...
... så trøst jer med, at det var mig, der begik helligbrøden.
Rumias vrede vil kun ramme mig!
Brænd alt!
Vær ikke bange. Cantovios er en dygtig leder.
Jeg har bestemt mig for at blive her hos ham.
Jeg elsker min mor. Sig til hende, at hun er i mine tanker.
Men guderne tillader ikke, at jeg forlader Gabi endnu.
Jeg skal sige, at du ønsker hende et godt helbred og et langt liv.
Og at du snart vender hjem.
Find mine fjender, Cantovios! Guderne vil skænke dig ære!
- Tarinkri ... - Hvad er der?
Vågn op, Herenneis!
Plator, få oraklet ud herfra!
Vågn op, alle sammen! Vi må væk herfra!
Begiv jer til den store bue!
Skoven brænder!
Alt brænder! Vi kan ikke komme ud!
Ilden er overalt! Selv ulvenes sti står i flammer!
Vi vender om. Vi tager røddernes vej!
Vend om!
Iemos!
Wiros!
Når I kommer op, løber I, så hurtigt I kan hen til lysningen!
Plator, bær hende op!
Vær ikke bange! Vi overlever!
- Ræk mig din hånden! - Jeg vil ikke dø!
Hurtigt!
Wiros!
Iemos!
Jeg venter på dig derude. Hold dig i live!
Wiros!
Iemos! Iemos!
Iemos!
Hjælp! Hjælp!
Iemos ...
Hvor er Plator?
Oraklet var sammen med ham!
Udgangen er spærret. De kan ikke nå os nu.
- Du reddede hende. - Det er det allervigtigste.
Tekster: Neel Rocco www.sdimedia.com