Skub nu til! Lad os få den op.
Driv på hestene!
Den rokker sig ikke. Den sidder fast!
Igen!
Kom så! Skub!
Kom så, alle sammen!
Få ham ud. Vi fortsætter til fods.
Jeg siger til Amulius, at du døde som din bror.
Som en gris.
Se på mig! Jeg er Iemos, Albas retmæssige konge.
Søn af Rumia.
Jeg har drømt om ham igen. Jeg er sikker på, han er i live.
Det håber jeg lige så meget som du.
I drømmen sagde han, at alt det, vi gør -
- i sidste ende vil bringe ham hjem.
Engang var der kun krig i disse egne.
Dengang var de tredive konger hinandens fjender.
Men så en dag viste en hvid so sig for de tredive.
Sammen med hende var de smågrise, hun havde født.
Der var 30.
Det var et tegn fra guderne.
Det betød, at de tredive konger var brødre ...
... og at Albas konge skulle være deres leder.
Det er gudernes vilje, der sikrer sammenholdet.
Det er også gudernes vilje, at Iemos skal sidde på tronen.
Sicanus ... Capys ... velkommen!
Efterlad jeres våben og mænd der. Numitor venter jer.
Vi er kommet til ære for din far, kong Ertas.
Han troede på Iemos' uskyld.
Vi vil høre, hvad Numitor har at sige. Så beslutter vi os.
Numitors ord vil overbevise jer.
Du taler, som om vi allerede var på samme side.
Jeg tror på det, jeg ønsker mest.
Men uden jeres støtte er vi allerede døde.
Lausus og Numitor har sendt bud til alle kongerne.
De søger allierede til at fremme Iemos' sag.
Mange af de tredive har takket nej -
- men andre er allerede draget af sted med deres følge.
Jeg vil kende gudernes vilje.
Tvivler du på din ret eller din styrke?
Min far nærer ingen tvivl! Iemos er fange og vil snart være her.
Guderne lod Numitor tage byen Gabi.
Jeg har brug for at vide ...
... om det er ret at bryde de tredives ældgamle alliance.
Jeg vil have et tegn!
Vi udvælger de hellige fugle i aften. I morgen får du besked.
Det er min skyld. Jeg lovede at finde Numitor.
Du havde kun få mænd, og du blev bedraget.
Det er ikke din skyld.
Selv hvis de alle skulle gå imod os, kan vi besejre dem med vores hær.
Hvad er du så bange for?
Jeg er ikke bange for noget.
Skal du ikke omfavne mig og min far?
Først når jeg er sikker på, du ikke har født en brodermorder.
Hvis min søn var skyldig, havde guderne ikke tilsmilet os.
Så havde de ikke sendt os denne mand og hans folk.
Var det dig, der besejrede Amulius' mænd?
Hvad er dit navn? Hvilket folk hersker du over?
Mit navn er Wiros, og jeg hersker kun over mine brødre.
Vi er ikke et folk, men en flok ulve.
Rumias børn.
Sætter du din lid til dem? Ulvekvinden og hendes børn?
Han kendte min søn, Iemos.
Han støtter hans krav på tronen.
Har du mødt ham?
- Ja. - Er han i live?
Han venter kun på at generobre sin trone.
Han siger, at Amulius er en morder. Det var ham, der dræbte Enitos.
Hvordan kan du vide, at Iemos ikke bare løj for dig?
Hvis du spørger om det, er det dig, der ikke kender ham.
- Du vil måske også gerne være konge? - Nej.
- Hvad vil du så? - Mit folk...
Han kæmper for mig.
Hvis I beslutter jer for at stole på mig, må I også stole på ham.
Wiros har svoret at respektere vore love.
De har givet dig en hytte. Som var du de latinske kongers ligemand.
Jeg har ikke bedt om den.
Latinerne respekterer dig og frygter dig.
De ved, at du en dag vil være stærkere end dem alle -
- og at dronningen af Alba vil vælge dig til sin søn.
Hvad er der galt?
Hun har allerede en søn.
- Tror du, han stadig lever? - Det håber jeg mere end alt andet.
Jeg ville ønske, alle de andre stadig levede. At alting var som før.
Tiden der var, kommer aldrig tilbage.
Hvis vi vil leve, må vi glemme, og vi må finde os et nyt hjem.
I er helt blege.
- Hvad er der galt? - Gå selv ind og se.
I går ved solnedgang levede de alle. Ingen har været i nærheden af buret.
Hvad betyder det?
At guderne ikke vil svare dig.
Hvad er du end vil gøre, må du gøre det alene.
Du lyver.
I har forgiftet fuglene for at tvinge mig til overgivelse.
Hvis det er det, du tror -
- så giv dine mænd ordre til at henrette os, som loven kræver.
Du tror, jeg er bange, ikke?
Du tror, du kan gøre mig bange!
Det er ligegyldigt, om du er bange eller ej.
Selv hvis du får os dræbt, vil guderne forblive tavse.
Iemos er flygtet!
De, der har set vognen og de døde, siger, at Spurius' bryst...
Ti stille!
Din bævende røst er ikke til at holde ud!
Hvor er din vrede? Er du bange for en morder?
I så fald vil jeg ikke have dig ved min side.
Jeg har brug for din vrede og ikke din frygt.
Ud!
Også jer!
Du lever!
Kom og omfavn mig, som de levende gør.
- Du stinker af ged, bror. - Du stinker af ti geder, bror.
De andre ...
Spurius dræbte dem alle.
Vi skal hævne dem.
Det har jeg allerede gjort.
Velias konge blev ulveføde.
Jeg har holdt mig i live for at give dig det her igen.
Det tilhører dig nu.
Hvad er der sket med dig, min dreng?
Jeg er blevet en mand.
Jeg vidste det! Jeg har vidst det hele tiden!
Iemos?
En skam, at jeg ikke kan se lyset på denne lykkelige dag.
Der vil komme andre, lykkeligere dage.
Hvis du er blevet skånet -
- vil kongerne se det som et guddommeligt tegn.
Jeg er i live takket være en gudinde, I frygter.
Det var Rumia, der beskyttede mig.
Hun reddede mig.
Så du dem dø?
Ja.
- Hvad gjorde de ved dem? - Hvad betyder det?
Ulvekvinden er død.
Vores kammerater er døde. Betyder det slet ikke noget for dig?
Behøver du at vide, hvordan de døde?
Hvorfor lide en gang til?
Det vigtige er, hvad de har efterladt sig.
Døden efterlader sig intet.
De lever.
De er her hos os. Jeg kan mærke dem.
Ulvekvinden talte til mig.
Hun gav mig modet til at overleve.
Du taler, som om du var vores konge.
Jeg vil gerne hjælpe jer med at finde det, I altid har søgt.
Wiros er vores konge. Ikke dig.
Iemos er konge af Alba.
Han lever, fordi han vil hjælpe os med at erobre vores by.
Når vi har fået det, der er blevet os lovet, bliver han konge over os alle.
Min by bliver jeres by.
Må jeg høre, hvad du tænker?
Jeg er bare glad. Intet andet. Spis nu.
Jeg kan ikke se dig, men jeg kan mærke dit åndedrag.
- Du er bange. - Jeg frygter ikke min søn.
Nej, men du ved, at de tredive konger -
- ikke vil kæmpe for en, der taler om en fremmed gudinde.
De vil ikke høre på noget, der kan krænke dem.
Hvis de ikke støtter os, vil det ikke være på grund af vores ord.
16 konger har taget imod invitationen.
Min far vil tale for dig, og jeg står ved hans side.
Tror du ikke, jeg kan overbevise dem?
Du foragter dem. Ingen vil kæmpe for en, der foragter dem.
De troede på Amulius og vendte mig ryggen.
Det kan jeg tilgive dem.
Men hvad hvis nogle af dem stod i ledtog med Amulius fra starten?
Det vil jeg aldrig kunne tilgive.
Visse ting er det bedst ikke at vide.
Vil du tage imod hjælp fra nogen, der var med til at dræbe din søn?
Jeg tager imod al hjælp, hvis det kan bringe dig på tronen.
Du kan aldrig vide, hvad kongerne gemmer i deres hjerter.
Nogle af dem vil hade dig i al hemmelighed -
- og andre vil kun støtte dig, fordi det passer i deres kram.
Vær hilset, Sicanus. Jeg havde mistet håbet om at se min ven igen.
Det er endnu tidligt at tale om venskab.
Jeg har intet imod jer, og jeg håber, I har det ligesådan med mig.
Kongerne ved, at du dræbte Spurius.
Han var med til drabet på min bror.
Bed ham holde mund. Han er en brodermorder og en løgner.
Det er sandt. Jeg kan ikke påtvinge jer mit selskab.
Vi taler sammen, når I har valgt side til fordel for retfærdigheden.
Vær sød at gå med ham.
Tak fordi I kom.
Jeg giver ordet til Numitor.
Hvorfor er du kommet?
Lad mig blive her i nat.
Jeg ved godt, at jeg begik fejl. Jeg overtrådte gudernes bud.
Jeg forlod dette hellige sted. Jeg havde for travlt.
Og jeg var indbildsk.
Krigsguden kan ikke bruge dine tårer.
Du ved, at jeg søgte retfærdighed.
Men nu er min mor død, Iemos er på fri fod -
- vores fjender konspirerer imod os, og haruspexen siger -
- at guderne har forladt os.
Lad mig overnatte i gudens hus -
- så han kan besøge mig i drømme og lade mig se sandheden.
Du har haft din chance, Ilia.
Guden vil ikke tale med dig. Han kender hverken nåde eller mildhed.
- Det er for sent. - Hjælp mig!
Du er ikke datter af Mars, men en kongedatter er du dog.
Bed om hjælp hos dem, der virkelig elsker dig.
Troede de ikke på os?
De beder om beviser, og det har vi ikke.
Tilgiv os. Vi fandt ikke de rette ord.
Græd ikke. Vi vender tilbage til Alba, om vi så skal kæmpe alene.
Herre, der er en mand, der spørger efter Jer.
Hvem er det?
Før ham ind.
Høje herre ...
- Hvorfor er du kommet? - Jeg ved, at du ventede mig.
Guderne taler ikke længere til dig.
Og nu er du bange.
Men der er stadig dem, der kan hjælpe dig.
Kan du følge mig til dem?
Du skal blive rigeligt belønnet. Det lover jeg.
Jeg gør det ikke for belønningens skyld.
Jeg gør det, fordi jeg kan se smerten i dine øjne.
Hvis du kan finde modet til det -
- vil du se, at de døde kan svare på dine spørgsmål.
Enitos?!
- Hvorfor har du glemt mig, Ilia? - Jeg ...
Jeg ved ikke længere, hvem jeg er.
Du lovede at hævne mig, Ilia.
Du svor.
Hvor er min far? Hvor er min far?!
Kom, Procas søn. Du skal ikke være bange.
Herfra må du gå alene.
Når du når ned for enden, vil de døde afsløre din skæbne.
Hvor er I?
Guderne er tavse, fordi jeg har krænket dem. Men hvad med jer?
Tør I heller ikke tale med mig?
Alt, hvad jeg har gjort, var for byens skyld.
Jeg ville aldrig have dræbt Enitos ...
Aldrig ...
... hvis ikke guderne havde forladt mig.
Gør det mig uren?
Ja, sådan er det.
Jeg er uren, det tilstår jeg.
Jeg hadede min bror. Jeg ville selv være konge.
Det var derfor, jeg dræbte Enitos.
Kun derfor.
- Rejs dig op. - Det er forbi, Iemos.
Forbi.
Se mig i øjnene, mens du siger det.
Jeg havde overbevist alle om at følge mig.
Jeg talte, som om Rumia havde valgt mig til konge for sine børn.
Og se nu, hvor jeg har ført dem hen!
Du førte dem til mig. Det er nok for mig.
Nej, Iemos.
Jeg ledte dem i en fælde, hvor de bliver dræbt, en efter en.
- De skal ikke dø. - Jo.
De skal ikke dø, siger jeg!
Kongerne er der endnu.
Vi har til i morgen til at overtale dem.
Og det er du god til.
Jeg? En slave med Rumias mærke?
En slave, der er blevet konge.
Jeg ved ikke, hvad du har gjort -
- men Herenneis, Tarinkri og Deftri ...
De vil følge dig overalt.
Gør det samme med de latinske konger.
Tal med dem.
De lyttede ikke til Numitor, og de lyttede ikke til Lausus.
Intet menneske på denne jord kan overbevise dem.
Du kan. Du ved, hvordan man overtaler folk.
Kom med.
Vi har til daggry.
Er det dig, Ilia?
Har de døde sendt dig?
Du blev set forlade byen midt om natten.
Jeg fulgte dine spor.
Hvad laver du her blandt de døde?
Guderne har forbandet mig. Jeg søgte trøst her.
Du tager fejl. Guderne er med os, fader.
Det var meningen, at jeg skulle dø, men krigsguden reddede mig.
Krigsguden?
Det var mig, der reddede dig, Ilia.
I seks dage var du begravet, og jeg kunne ikke finde ro.
Uden at nogen så det, red jeg til din grav med to heste.
Jeg brød den op og lod luften strømme ind.
Så red jeg væk.
Selv ikke du måtte se mig.
Du er mit blod, Ilia.
Mit blod!
Nu ved jeg, hvorfor guderne er tavse.
Du har krænket dem.
Der er intet tilbage nu.
Vi er her alene tilbage, du og jeg.
Du krænkede gudernes vilje.
Du udfordrede dem for at beskytte mig.
Intet kan skræmme dig.
Vi ved, hvad der er rigtigt, fader.
Med eller uden guderne ...
Du og jeg.
Vi dræber Iemos.
Iemos?
Hun valgte at fare her.
Lige her, hvor din søn sov.
Underet skete igen, ligesom da vores forbund blev dannet.
I nattens løb har soen fået 30 grise foran din hytte.
Tilgiv os, at vi tvivlede.
Det er et tegn fra guderne.
Fra nu af vil de tredive konger kæmpe sammen som brødre!
Vore hære vil bekæmpe Amulius, for du er Albas retmæssige konge.
I retfærdighedens og sandhedens navn.
Iemos længe leve!
De tredives hær er samlet imod os.
Vi ser dem snart i horisonten.
De siger, at jeg har løjet og slået ihjel.
At jeg har krænket de helligste af alle love.
Hvis nogen af jer nærer tvivl om mig, så forlad byen nu.
Du, måske?
Du.
Hvis I ikke tvivler på mig ...
... tvivler jeg heller ikke på jer.
Gå nu.
Forbered jeres soldater til kamp.
Bagefter bevæbner I de andre.
De gamle, børnene og kvinderne.
Hvis Iemos vil ind i Alba ...
... må han først klatre over et bjerg af lig.
- Mars er med os! - Mars er med os!
Mars er med os!
Tekster: Neel Rocco www.sdimedia.com