Haluan heidät elävinä!
Naarassusi!
Ajax, Telamonin poika, seisoi erillään-
-ja raivosi voitosta-
-jonka olin saanut Akilleen aseista.
Hänen äitinsä oli asettanut ne palkinnoksi.
Ajax suuttui, koska kreikkalaiset antoivat aseet Odysseukselle.
Odysseus oli kaikkein urhein.
Ajax oli myös urhea.
Hän ja Odysseus, rinta rinnan, puolustivat Akilleen ruumista.
Vain toinen heistä uskalsi astua eteenpäin.
Agamemnon valitsi Odysseuksen.
Kuten sanoin.
Ajax oli urhea.
Hän kukisti yksin koko troijalaisten armeijan-
-mutta Odysseus oli voittanut koko sodan yhdellä idealla.
-Saanko minä tehdä sen? -Osaatko sinä?
Varovasti.
Älä koskaan tee näin yksinäsi.
Piilottakaa kuningas.
Kukaan ei saa löytää häntä.
Ei aseita.
Pysykää rauhallisina, eikä mitään tapahdu.
Tervetuloa, muukalaiset.
Mitä haluatte?
Meillä on nälkä.
-Missä me olemme? -Veliassa.
Onko hän kuollut?
Hän hengittää.
Hän ei ole herännyt tulomme jälkeen.
Avaa se.
He eivät ole sanoneet mitään eilisen jälkeen.
Tuokaa vettä. He eivät saa kuolla.
Oletteko pohtineet?
-Totteletteko kuningastanne? -Tottelen ketä vain.
En kuitenkaan tiedä. Kukaan ei tiedä.
Te kuolette todistaaksenne sen.
Haluatteko kuolla?
Haluatteko kuolla rienaajan vuoksi?
Edes peto ei raivoaisi oman äitinsä poikaa vastaan.
Mutta tämä on Yemos.
Tämä on mies, jonka Numitor haluaa pelastavan Alban.
Kuka teistä on janoinen?
Annan teille vettä.
Teidän pitää vain kertoa totuus.
Ensin juova on heikoin.
Otetaan hänet.
Hän on kärsinyt siitä asti, kun lähdit Gabiin.
Hän haluaa vain olla pimeässä.
Jättäkää meidät rauhaan.
Olen tässä, Gala, kuten pyysit.
Anna anteeksi.
-Pakotin sinut palaamaan. -Et pakottanut.
Missä sinä olet, olen minäkin.
Kun he sanoivat, että lähdit hänen kanssaan...
Tyttäremme kanssa-
-sydämeeni tulvi kauheita ajatuksia.
Ja ajatusten myötä kipu.
Tuhannet veitset tunkeutuvat päähäni-
-ja minua pelottaa.
Sinun ei tarvitse pelätä.
Minä olen tässä, enkä ole vaarassa.
Näen sen nyt.
Lupaa, ettet palaa hänen luokseen.
Amulius.
Minun täytyy parantua.
Anna minulle voimiasi ja vannon, että paranen.
Olen taas kuningattaresi.
Sinun täytyy nukkua. Uni parantaa vaivat.
Lupaa, että jäät tänne.
Minä lupaan.
On mennyt yli kaksi päivää.
Mitä meidän pitäisi tehdä?
Emme voi hylätä heitä näin.
Meidän täytyy palata.
Ovatko he elossa?
He ovat Naarassuden kanssa. He eivät kuole.
Metsässä on muita pakolaisia ja se on suojellut meitä aina.
Et tiedä mitä sanot, Tarinkri.
Wiros ja minä näimme sotilaat.
Kerro, mitä haluat tehdä?
Odottaa täällä?
Nyt olet ymmärtänyt.
He tarvitsevat oppaan ja jumalatar valitsi sinut.
Siksi hän käski katsoa sinua.
En minä tiedä, mitä pitää tehdä.
Hän kertoo, mikä on oikein.
Kuuntele ja hän puhuu sinulle.
Me otamme varastoitamme ja teurastamme lampaan.
He saavat ruokaa.
-Kuinka kauan he viipyvät? -Eivät he sanoneet.
Kunnes saan uutisia isästäni.
En voi palata Gabiin.
Manos...
Lähdet huomenna Gabiin.
Tuot meille uutisia.
Kyllä, isä.
Älä sure häntä.
Me kaikki kuolemme.
Niinkö jumalatar sanoo?
Että täytyy vain kuolla?
Sanoit, ettei Rumia unohda lapsiaan.
Oletko lakannut uskomasta siihen?
Emme ole hänen lapsiaan.
Katso meitä!
Toverimme ovat kuolleet-
-metsä on poltettu-
-ja me olemme tässä häkissä.
Kun tulee oikea hetki, he tappavat meidät.
Me hävisimme. Jumalatar on hylännyt meidät-
-koska emme ansaitse hänen suojelustaan.
Älä sano noin. Wiros on yhä elossa.
Hänen kanssaan on muitakin.
Rukoile jumalatarta, että hän näyttää heille tien-
-ja he pelastavat meidät.
Minä rukoilisin-
-mutta en tunne rukouksianne.
-Rannerengas. Mistä sait sen? -Miksi haluat tietää?
-Tapoitko sen kantajan? -En.
Tunnetko Yemosin?
Oletko hänen äitinsä?
Mitä teit pojalleni? Vastaa!
Yemos kertoi sinusta ja isästäsi Numitorista.
Tiedän, mitä teille tehtiin.
-Elääkö hän? -Kyllä elää.
Velialaiset hyökkäsivät. Me pakenimme ja hän...
En tiedä, missä hän on-
-mutta en ole menettänyt toivoani.
Jos olet tavannut poikani-
-kerro kaikki, mitä tiedät hänestä.
Lapsena hänen isänsä vei hänet ja hänen veljensä metsään.
He kohtasivat suden.
-Mitä muuta? -Hän puhuu vähän...
...mutta hän vaikuttaa rehdiltä.
En ole kuulut koskaan hänen valehtelevan.
Hän syntyi kuninkaaksi.
Ja vaikka olimme yksin, hän ei unohtanut sitä.
Oikeudenmukaisuus on hänelle elämää tärkeämpää.
En usko sanaakaan, mitä sanot.
Yemos ei olisi luopunut rannerenkaasta.
En tappanut poikaasi.
Vannon sen kaikkien jumalten nimeen.
Älä luota kehenkään. Puhu hyvin vähän-
-ja palaa pian.
Sinä kirottu! Mene pois! Mene pois!
Laske aseesi.
Jos hän jatkaa tätä, hän kuolee parissa päivässä.
Jätä isäni rauhaan.
Et usko sanaani, mutta uskot työtämme.
Isäsi jää eloon ja tiedät, ettemme ole vihollisia.
Kuka sinä olet?
Tunnetko sinäkin poikani?
Hoidin hänen haavojaan omin käsin.
He ovat eläneet sukupolvien ajan metsän luolissa.
Rumia on heidän jumalattarensa. Hän suojelee heitä.
Nyt hän suojelee teitäkin, jos sallit.
Oletko hänen vaimonsa?
-Mikä sinun nimesi on? -Pola.
Mene kotiin, tai sinut viedään pois.
Rufus ei petä kuningastaan.
Hänen kärsimyksensä ei auta sinua.
Oletko ollut koskaan nälkäinen, Pola?
Olen.
Tulee hetki, kun sydän pelkää.
Viha, ylpeys-
-suuttumus ja rakkaus katoavat. Elämänhalu voittaa.
Odotan, että se hetki tulee.
Anna minun jäädä hänen luokseen.
En pyydä sinulta muuta.
Kaupunki on miehitetty.
Vallihautaa ja portteja vartioidaan.
Entä isäni?
Kuningas Ertas...
Itke, Lausus-
-ja me itkemme kanssasi.
Isäni oli mies ja kuningas.
Hän jättää meille oppinsa ja esimerkkinsä.
Jumalat jonain päivänä-
-hymyilevät meille vielä.
Ja sitten...
Sitten me puhumme aseilla.
Silvia! Nopeasti! Pidä kiirettä!
Silvia?
Sinäkö siinä, Silvia?
Kyllä, isä. Minä tässä.
Miksi sinä itket?
Tule mukaani.
Mene kotiin.
Minun on oltava hänen kanssaan.
En halua, että näet mitä teemme hänelle.
Tehkää mitä täytyy.
Jos et tunne häpeää.
Kotini ilman häntä on yhtä pimeä.
En saa unta ilman häntä.
Elän hänen silmissään.
Jos hän ei katso minuun enää, olen vain eloton ruumis.
Tiedätkö tämän tunteen?
Et puhu-
-mutta silmäsi eivät valehtele.
Onko siis parempi kuolla?
Ainakin kuolleiden valtakunnassa voin nähdä hänet taas.
Viekää hänet pois.
Ei! Rukoilen teitä!
Ei! Älkää!
Älkää viekö minua hänen luotaan!
Yemosin isoisä on kuningas, sanot.
En näe armeijoita enkä aseita.
Hän oli kuningas.
Hänen veljensä vei häneltä kaiken.
Jumalatarko toi meidät hänen tielleen?
Ehkä hän antaa meille kaupungin.
Heidän kaupunkinsa on Alba. Miten Alba liittyy jumalattareemme?
Kaupungit voivat vaihtaa nimeä.
Sinä.
Sinä pelastit hänet.
Kuuntele hänen ääntään.
-Kuka teistä on Wiros? -Minä.
Silvia haluaa jutella.
Tein sen sinulle.
Jottei kukaan näe, miten olet kärsinyt.
Kutsuit minua.
Lähesty kuningasta.
Sinäkö paransit minut?
Kunnia kuuluu kansalleni, ei minulle.
Kunnia kuuluu jumalille, jotka toivat Wirosin tänne.
Silvia kertoi sinusta ja Yemosista.
Mitä olet valmis tekemään?
Olen hänelle henkeni velkaa. Teen mitä tahansa.
En tiedä, missä hän on ja miten auttaisin.
Vihollisemme elää Albassa.
Mies, joka petti meidät. Murhaaja, vallananastaja.
Autatko meitä tappamaan hänet?
Kun Amulius on kuollut, Alba on taas vapaa-
-ja poikani pääsee palaamaan kuninkaana.
Etkö sano mitään?
-Etkö halua auttaa? -Olette nähneet meidät.
-Meitä on liian vähän. -Ei ole.
Päivän matkan päässä on Gabi, minun kaupunkini.
Amulius tappoi isäni ja miehitti sen sotilaineen.
Jos autatte meitä vapauttamaan Gabin-
-30 kuningasta näkee, ettei Amulius ole voittamaton.
Puhun heille yksi kerrallaan-
-jos on tarpeen, ja vakuutan heidät-
-kunnes he taistelevat kanssamme.
Me taistelemme, mutta minun täytyy luvata jotain vastineeksi.
He saavat viljelysmaata.
Me pyhitämme Alban jumalattarelle.
-Silvia! -Sitä he haluavat, isä.
He etsivät kaupunkia, joka ottaa heidän jumalattarensa vastaan.
Alba on pyhitetty meidän jumalillemme.
Me tarvitsemme heitä, isä.
Lupaa se, mikä on oikein luvata.
En ole enää kuningas. En voi päättää kansani puolesta.
Jos autat meitä, Alba palkitsee sinut.
En minäkään ole kuningas-
-mutta tiedän, kuka päättää puolestamme.
Kuninkaani, auta häntä. En ole nähnyt tällaista tuskaa.
Riittää!
Armahda! Armahda minua!
Kysymme haruspeksilta.
Selvitämme hänen sairautensa syyn.
Kunniakas äiti!
Kunniakas kuningatar!
Kunniakas vuorten ja susien valtiatar!
Kunniakas äiti!
Kunniakas kuningatar!
Kunniakas vuorten ja susien valtiatar!
Kunniakas äiti!
Kunniakas vuorten ja susien valtiatar!
Puhu. Sano, mitä täytyy.
Sanoit, että minun pitää ohjata heitä.
Miksei hän puhu?
Hän on kuollut.
Tässä on merkki, jonka jumalatar antoi.
Me olemme yksin.
Rumia hylkää meidät metsän ulkopuolella.
Odota, Herennèis. Ei se ole niin.
Hän on kuollut, Wiros.
Me toimme hänet pois metsästä ja hän kuoli.
Niin, se tapahtui. Se on totta.
Jumalattaren ääni ohjasi teitä.
Hän lupasi teille kaupungin.
Sen sijaan olemme voitettuja, eksyneitä-
-ja oraakkelinne on vaiti.
Hän näyttää unohtaneen teidät.
Ja silti tiedätte-
-että kohtalonne odottaa tuossa majassa!
Miten olisimme täällä ilman jumalatarta?
Nytkin Rumia ohjaa teitä, kuten aiemminkin.
Ette tarvitse oraakkeleita, koska maanpaon aika on ohi!
Teidän ei enää tarvitse piileksiä maan alla.
Nyt te saatte kaupungin, jonka valloitatte-
-omin käsin, rohkeudella.
Jos haluatte.
Jos pidätte yhtä-
-jumalattaren ääni on minun ääneni.
Olette vapaita valitsemaan.
Joka haluaa palata metsään, menkää nyt.
Te muut, valmistautukaan taisteluun.
Me luotamme oraakkelin joelle.
Huomenna-
-jumalattaren nimessä, me valtaamme Gabin.
Paraneeko hän?
Vastaa!
Onko vaimosi puhdas jumalten edessä, Amulius?
On.
Sitten sinä, tietoisesti tai tietämättäsi, kutsuit heidän vihansa.
Ulos täältä! Jättäkää meidät!
Jumalat kostavat minulle-
-ja minun kipuni pesee pois vuodattamamme veren.
Tämä on oikeudenmukaista.
Minä ajoin sinut jumalattomuuteen.
Ja minun kuolemani...
-...vapauttaa sinut. -Riittää, Gala.
Et ole syyllinen.
-Viekää hänet. Hän on kuollut. -Älkää koskeko!
Hän elää. Älkää koskeko häneen.
Ole vaiti, koira.
-Kuulitko, mitä hän sanoi sinulle? -Luuletko, että otan käskyjä sinulta?
Otat käskyjä joltakulta, jota pelkäät.
Kun katsot meitä, luulet että olemme mennyttä.
Et voi tappaa meitä. Meidän emomme katsoo meitä, eikä unohda.
Kun hän tulee hakemaan meitä tuhansien susien kanssa-
-me muistamme mitä teitte.
Emmekä anna armoa kenellekään teistä.
Emme lapsillenne emmekä vaimoillenne.
Te kaikki kuolette!
Hänessä ei ole vertamme, eikä hän tunne rukouksiamme-
-mutta hänellä on enemmän voimaa kuin meissä yhteensä.
Rukoilkaa, Rumian lapset, pelastusta Kailalle-
-ja jumalatar palaa valvomaan teitä.
Rumia, ihmisten ja eläinten emo-
-joka luot ja tuhoat-
-anna elämä takaisin urheimmalle tyttärellesi.
Rumia, ihmisten ja eläinten emo-
-joka luot ja tuhoat-
-anna elämä takaisin urheimmalle tyttärellesi.
Rumia, ihmisten ja eläinten emo-
-joka luot ja tuhoat-
-anna elämä takaisin urheimmalle tyttärellesi.
Miksi olet yhä hereillä?
Se mitä sanoit tänään...
Ajattelen sitä yhä.
-Jumalatarko sitä ehdotti? -Minä...
En tiedä, miten jumalat puhuvat kuolevaisille.
Rufus!
Olit oikeassa, hän ei pettänyt kuningastaan.
Miksi siten tuot hänet takaisin minulle?
Koska pelastit hänet rakkaudellasi.
Älä pyydä mitään muuta. Huolehdi hänestä.
Minä olin vain orja.
Orpo.
Peloissani.
Olisin voinut kuolla monta kertaa, mutta katso minua.
Pelastin itseni ja löysin kansani.
Nyt suurin kuningas on asettanut henkensä käsiini.
En olisi voinut tehdä tätä yksin.
Hänen täytyi tahtoa tätä. Rumian.
Siksi haluan tästedes olla hänen äänensä.
Suomennos: Riikka Strandman www.sdimedia.com