Yemos. Herää.
Herää. Me olemme elossa.
Missä me olemme?
En tiedä. Näitkö heitä?
Keitä he ovat?
-Miksi meitä pidetään täällä? -Meitä janottaa.
-Vettä, olkaa hyvä. -Pyydän teitä.
Meillä on jano.
Mikä tuo on?
Mikä...
Sanokaa nimenne.
Minä olen Wiros.
Kuka sinä olet?
Me olemme Rumian, ainoan jumalattaren lapsia.
Hän on vanhempi kuin tähtitaivas ja vuoret.
Meidät opetettiin pelkäämään häntä-
-mutta epäonnen päivänä me kutsuimme häntä ja hän pelasti meidät.
Rumia. Pelastaako hän meidätkin?
Tänään te kaksi kuolette yhdessä.
Rumia, ihmisten ja jumalten äiti.
Sinä, joka luot ja tuhoat, ota nämä lapsesi vastaan.
Minä olen Naarassusi, suojelen lapsia.
Lapsia.
Te olette kuolleet.
Tänään Rumia antoi teille uuden elämän.
Pennuissa on pehmeää lihaa. Leikatkaa paras pala minulle.
Olen nälkäinen ja haluan syödä.
Kukaan ei syö tätä lihaa.
Mitä tarkoitat, Lucius?
Tämä on uhri.
Susien neito vihaa meitä. Kuulemme yöllä hänen hengityksensä.
Uhraatteko Rumialle?
Sanoin heille, että rankaisisit heitä. He eivät kuuntele.
Sinäkö sen päätit, Lucius?
Kuka se oli?
Minä päätin.
Sinä?
Tiedät, että kuningas päättää näistä asioista.
Me kuolemme! Ensin Hostus, sitten Taurus!
Vaiti!
Jos haluat päättää.
-sinun täytyy ottaa minun paikkani.
Se on ohi, Cnaeus.
Et ole enää meidän kuninkaamme.
Odottakaa.
Mitä teette ilman kuningasta?
Lucius...
Me tarvitsemme jonkun, joka määrää.
Haluatko kuninkaaksi, Maccus? Mene hänen kanssaan.
Meitä on kymmenen, Cnaeus, ja sinä olet yksin.
Jos haluat elää, etsi paikka kaukana leiristä.
Ette tiedä mitä teette.
Ilman johtajaa tapatte toisenne-
-ja Rumia tulee juomaan vertanne.
Tiedän, että hän jäi eloon.
Haluan nähdä hänet.
Mitähän teki sinulle?
Hän poisti turhamaiset ajatukset-
-ja valaisi sen, mikä on tärkeää.
Milloin palaat kotiin?
Kun Enitos on kostettu.
Se tapahtuu pian.
Numitor ja Silvia ovat rikkoneet maanpakonsa.
Ertas piilottelee heitä Gabissa.
He odottavat Yemosta antaakseen hänelle vallan, joka ei ole hänen.
Lähdetkö armeijasi kanssa?
Kyllä, viiden päivän kuluttua.
Ota minut mukaasi.
Tuon hänet sinulle elävänä.
Saat olla se, joka tappaa hänet.
He eivät ole latinalaisia. En ole kuullut noita nimiä ennen.
Älä tuijota häntä.
Hänelle syötetään vain hedelmiä ja maitoa.
Onko hän sairas?
Hän ei ole sairas-
-vaan hän on pyhä.
Lähdetään täältä.
Yöllä, kun kaikki nukkuvat.
Kukaan ei lähde ilman lauman lupaa.
Pyydä heitä parantamaan sinut. Heillä on yrttejä.
Suostuttele isä ottamaan minut mukaansa.
Et ole valmis.
Näytän, että Mars on kanssani.
Ruumiisi ei kuitenkaan ole yhtä vahva kuin miehen.
Sattuuko se?
Hoidata tuo, tai menetät sen.
Me emme ole muiden kaltaisia.
Meidän isiemme isät syntyivät Oscin maassa.
Syntymästään asti heidän osansa oli maanpako.
He seurasivat susilaumaa ja tulivat maillenne.
He oppivat kielenne ja rakensivat kylän.
He halusivat vain elää rauhassa.
Teidän kuninkaanne polttivat kylän ja tuhosivat heidät.
Eloonjääneet pakenivat metsään-
-ja pyhittivät itsensä jumalattarelle, jota kaikki vihaavat.
Tämä merkki, jota kannamme ihossamme...
Se annettiin heidän lapsilleen.
Ettekö ole nähneet kaupunkia?
Herennèis on nähnyt. Ja hänen kanssaan Deftri.
Olin hyvin nuori. Muistan vain veren.
Me kävelimme isiemme tietä toiseen suuntaan, Oscia kohti.
Aika ei ollut vielä tullut.
Vain Deftri ja minä selviydyimme.
Kuinka vanha olet, Wiros?
Yli 15 ja alle 20, luulisin.
Etkö tiedä, milloin olet syntynyt´?
Veliassa olin orja.
Kukaan ei laskenut ikääni.
Katso häntä tarkkaan, Herennèis.
Muistatko hänet?
En lainkaan.
Sinulla on meidän merkkimme.
Siksi me pelastimme sinut.
Syödään.
Hänellä on teidän merkkinne. Minä olen latinalainen.
Miksi haluatte minut tänne?
Kun olit metsässä, me seurasimme sinua.
Me näimme, että taistelit hänen puolestaan. Siksi jäit henkiin.
Nyt kun tiedätte, keitä me olemme, emme voi päästää teitä.
Kuulun sinne, missä on oikeudenmukaisuutta.
Attusko sinut lähetti?
Palaa hänen luokseen.
Minulla on muisti ja raivo. Se riittää.
Me tapamme Yemosin. Sitten lupaan olla vain tyttäresi.
Miehet!
Juhlikaa Iliaa, Marsin ja Amuliuksen tytärtä!
-Viva Ilia! Viva Amulius! -Hänestä tulee Alban pelastus
Kuinka kauan vielä?
Koko yön-
-jos se auttaa pääsemään kuumeesta.
Amulius marssii tänne asemiesten kansa.
Hirtius ei ole kanssamme.
Niin, Cordius.
Minulla ei ole uutisia, enkä halua kuvitella pahinta.
Jos Amulius marssii, pahin on jo tapahtunut.
Me emme tiedä, miksi Amulius tulee Gabiin.
Ei, Lausus. On kaikille selvää, mitä tapahtuu.
Toin jumalten kiroaman kuninkaan tänne.
Tuin poikaa, jota kaikki pitävät veljensä murhaajana.
Nyt minun täytyy kohdata tekojeni seuraamukset.
Mitä haluat tehdä?
En päätä itse. Olette täällä kuultavana.
Numitor odottaa päätöstänne.
Te olette päättäneet, me hyväksymme.
Miksi kysyt nyt, mitä tehdä?
Haluan tietää, että olette kanssani.
Piilottelemme Numitoria ja pidämme toivoa yllä, kunnes Yemos-
-oikea perillinen, tulee esiin elävänä.
Jos neuvosto on samaa mieltä-
-piilotamme Numitorin kauas täältä.
Eulinosin, kreikkalaisen savenvalajan maille.
Lausus, luotan Numitorin ja hänen tyttärensä käsiisi.
Vain me kuusi tiedämme tämän salaisuuden.
Pyydän jumalia huomioimaan tämän pyhän liiton.
Me olemme kanssasi.
Autanko sinua?
Naarassusi sanoo, että olit ehkä mukana, kun yritimme lähteä metsästä.
En muista mitään.
Ehkä.
Yksi sana...
Lapset.
Siinäkö kaikki?
Veri.
Maa.
Minä olen Deftri-
-Rumian tytär.
Sinä olet Wiros, Rumian poika.
Rumian poika.
Ehkä meidän pitäisi palata kotiin Veliaan.
Älä puhu roskaa.
Tiedät, miten käy, jos palaa ennen aikojaan.
Kerrotaan tästä!
Että osa kuoli ja muut ajoivat meidät pois-
-että he uhrasivat Susien neidolle.
Haluatko mennä kotiin?
Mene.
Minä pärjään kyllä. En tarvitse sinua.
He eivät usko, jos menen yksin.
Me pysymme täällä.
Lopulta vain me kaksi palaamme-
-koska muut ovat kuolleet.
Ja kun me palaamme-
-Velian asukkaat kerääntyvät pyhän tien varrelle-
-ja nostavat kätensä taivasta kohti.
Kuningas antaa meille myrttikruunut-
-ja kaikki tietävät nimemme.
Maccus!
Se on täällä!
Maccus! Pitele sitä!
Pidä se paikallaan!
Nopeasti, mene perään!
Missä se on?
Olet idiootti. Se pääsi karkuun.
Alkaa tulla pimeä. Ei mennä kauemmas.
Minä en pelkää. Olen vain nälkäinen.
Haluan sen vuohen.
Kuulitko tuon?
Mitä sinä teet?
Cnaeus!
Cnaeus, mennään takaisin!
Mitä etsit, latinalainen? Pakottakaa hänet puhumaan.
Mitä väliä sillä on, mitä hän sanoo?
Meidän pitää tappaa hänet.
Kuka sinä olet?
Sinä!
Tunnet heidät.
Wiros?
Sano, että olen kuninkaasi.
Et ole enää kuninkaani, Cnaeus.
En ole enää kenenkään palvelija.
Pelasta minut.
Wiros...
Sano jotain.
En halua kuolla.
Jos satutin sinua, pyydän anteeksi.
Ole kiltti!
Määi.
Haluatko rankaista minua uudelleen?
Jos et halua, että he tappavat sinut-
-syö.
Näitkö Cnaeusin katseen? Hän pelkäsi.
Yksi vastaan 50. Kaikki pelkäävät yksin.
Hän näki, että henget ovat ihmisiä.
Heidän oli pakko tehdä se. Ei ollut vaihtoehtoja.
En ole kuten sinä.
-Söit miehen sydämen kuin lammasta. -Olin kauhuissani, kuten sinäkin.
Nämä ovat Rumian lait. Jos haluan jäädä, niitä pitää noudattaa.
Wiros, olet heitä. Teissä on samaa verta.
Muistat heidän kielensä.
Minä en muista mitään.
Heidän sanansa ovat vieraita minulle.
Sanoin muistavani, koska he haluavat sitä.
-Sinulla on merkki niskassa. -En tiedä, mikä se on.
Jos he haluavat uskoa, että olen yksi heistä-
-olen yksi heistä-
-koska en ole mitään. Näin voin olla jotain.
Minä taas tiedän, kuka olen. Tiedän totuuteni.
Kaikki uskovat, että murhasit veljesi.
Totuuttasi ei ole enää olemassa. Sinäkään et ole mitään.
Jos haluat palata kotiin, joudut odottamaan, että sinut unohdetaan.
Kukaan kaupungeissa ei saa muistaa nimeäsi.
Sitten voit palata.
Siihen asti joudut olemaan täällä, missä kukaan ei piittaa sinusta.
Tervehdys, Gabin kuningas.
Miksi tulet aseistettuna asuttuun maahan?
Me olemme ystäviänne.
Jos niin on, teillä ei ole mitään pelättävää.
Amulius, tule ja istu.
Saat viiniä.
Emme tulleet juomaan.
Hirtius...
Haluatko puhua?
Meitä yhdistävän uskollisuuden vuoksi-
-paljastin petoksesi 30 kansalle.
Mistä syytät minua, Hirtius?
Toit Numitorin maillemme.
Tulitte tänne ilman syytä.
Uskoitte valehtelijan sanaan.
Miksi hän sepittäisi tällaista?
Jotkut tekevät mitä vain saadakseen valtaa.
-Oletko tavannut sellaisia? -Tietenkin.
He ovat minun vihollisiani.
Luovuta Numitor ja hänen tyttärensä Silvia, ja olemme jälleen ystäviä.
Numitor ei ole täällä.
Se on minun sanani.
Tiedän, että kannat kaunaa minulle-
-mutta kuninkaan sana on arvokkaampi kuin alamaisen.
Tämä mies valehteli ja usutti meidät toisiamme vastaan.
Häntä pitää rankaista.
Me katkaisemme häneltä kaulan.
-Sinä teet sen. -Kerro totuus! Numitor on täällä!
Hiljaa!
Jos haluat, että pysymme sovussa, tapat hänet.
Numitor on maapaossa haruspeksin määräyksen mukaan.
Jos Hirtius kertoi sinulle muuta, sinua on petetty.
Pyydän anteeksiantoasi hänen ja kansani puolesta.
Jos et tapa häntä-
-otan sen haasteena.
Polvistu.
Luovuta Numitor ja Amulius armahtaa meidät.
Jumalten nimeen, lopeta. En ansaitse kuolemaa.
Tämä on Gabi ja täällä minun lakini pätee.
Tunnen sinut, Ertas.
Et tapa häntä, koska tiedät ettei hän valehtele.
Olet jo päättänyt, Amulius.
Haluat vain nöyryyttää minua-
-ja tuhota ainoa miehen, joka ei kumarra väärää valtaasi.
Sinulla on valtaa, Amulius-
-mutta jumalat kiroavat sinut.
Tapan alamaisesi yksi kerrallaan-
-ja sinä olet viimeinen.
Joka kannattaa veljensurmaajaa Yemosta, ei saa anteeksi.
Laskekaa aseenne, tai kukaan ei muista tätä kaupunkia.
Löytäkää Numitor!
En koskaan unohda, mitä teit hyväksemme.
Teimme sen oikeudenmukaisuudesta.
Jumalat eivät hylkää meitä.
Kansani täyttää sinut kauhulla.
Se, miten elämme. Miten me tapamme.
Mutta sinulla on rohkeutta.
Siksi ansaitset kunnioituksemme.
Kuka olet?
Kerro, kuka olet.
Minä olen Yemos, Numitorin jälkeläinen, Procan poika.
Minusta piti tulla Alban kuningas.
Nyt en ole mitään.
Annan sinulle takaisin sen, mitä otimme.
Minulla ei ole kotia, johon palata.
Opeta minut kaltaiseksenne.
Tule mukaani.
Jonain päivänä meilläkin on kaupunki.
Kukaan ei uskalla taistella meitä vastaan.
Kaikki kansat vapisevat jumalattaremme nimen edessä.
Silloin tulee rauha ja oikeus kaikille. Elämme pelotta.
Kuka on piirtänyt nämä?
Susien neito, Rumia.
Tämä on kaupunki, jonka hän lupasi meille.
Sen nimi on...
...Ruma.
Suomennos: Riikka Strandman www.sdimedia.com