PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
9. DÍL
MINISTERSTVO KRÁLOVSKÝCH VÝNOSŮ
Dnes můžete odejít.
Úředníku Mine.
Všechno zapište.
Jako historik
musíte zapsat vše, ať je to cokoli.
Vaše Veličenstvo.
Princi Dowone.
Jste v pořádku a zdráva?
Ano.
Princi Dowone, vyrostl z tebe pohledný mladý muž.
Vyzařuje z tebe královská elegance.
Posaď se.
Omlouvám se.
Nevrátil jsem se ihned,
abych prosil
otce o odpuštění.
Ne.
Udělal jsi správně.
Bála jsem se,
že by tě král mohl pokárat.
Ale rozhodl ses pomoci lidem,
i když jsi znal všechna rizika.
Jsem na tebe moc pyšná.
Jste
na mě pyšná?
Ano. Udělal jsi něco, co by nikdo jiný neudělal.
Zdrž se ale všeho, co by mohlo vyvolat králův hněv.
Znáš jeho prchlivost.
Příště
už tak tolerantní nebude.
Rozumím. Budu se chovat řádně,
Vaše Veličenstvo.
Muselo to pro tebe...
být těžké v tom vzdáleném městě.
Od dětství miluješ
medové koláčky s borovicovým pylem.
Nějaký dobrý jsem měla,
tak jsem je nechala připravit.
Nechám je hned přinést.
Ne.
To je v pořádku. Vlastně jsem chtěl
požádat o laskavost.
Dospěl jsem do věku jakgwan.
JAKGWAN: MUŽ, KTERÝ DOSÁHL 20 LET
Chci...
žít mimo palác.
Princi Dowone.
Palác je tvým domovem.
Kam bys šel?
Ale moji mladší sourozenci už palác opustili.
Narodil jsem se v paláci a vychovali mě tady,
ale už sem nepatřím.
Mýlíš se.
Patříš sem.
Tvoje místo je v tomto paláci.
Prosím tedy,
abys to už neříkal.
Tak málo tě vídám, i když oba žijeme v paláci.
Když odejdeš, bude to ještě horší.
Jsem zpět.
Odešel jsi beze slova.
A teď říkáš, že jsi zpět?
Vrátil ses v pořádku. Posaď se.
Na Songkjunkwanu se uvolnilo místo.
Už nebudeš muset jezdit do nebezpečných oblastí
ani pracovat celé dny a noci.
Není to důležité místo, ale hodí se pro tebe.
- Doporučím tě jako kandidáta. - Ne, děkuji.
Odmítl jsi i pozici staršího šestého ranku.
Dřeš jako otrok.
Nedostaneš to místo proto, že jsi můj syn.
To, že jsem vás syn,
je můj velký nedostatek.
Pořád mě nesnášíš?
Jednoho dne
mě pochopíš.
Ještě jednou, ano? Tady.
Už toho do sebe víc nedostanu. Prasknu!
Umřít na plný žaludek není tak špatné.
No tak. Tady.
Tady!
Prošla jste si tam peklem.
Pár dnů byste teď měla jen odpočívat a jíst.
Vždycky děláš rozruch i z těch nejmenších věcí.
Dobře. Nechala jsem na plotně hovězí polévku.
- Hned ji přinesu. - Hej.
Musíte ji sníst až do poslední kapky, ano?
Počkej, Sol-gum.
Nech ji. Vaří už od chvíle,
kdy se dověděla, že se vracíš domů.
Jsem opravdu ráda, že je všechno při starém.
Sol-gum je pořád hlučná
a ty příšerně milý.
Stalo se tam něco?
Ne, jen jsem šťastná, to je všechno.
Měla bych si uspořádat svoje poznámky.
Než mě Sol-gum chytí.
Dobře.
„Jeho Výsost odjela z Pchjonganu dne ulmjo
a přijela do Hanjangu dne mo.
Princi Dowon se vrátil do paláce a...“
Otče, vede se vám dobře?
Jsou tu historici.
Vše sledují, Vaše Veličenstvo.
Už je pět, rychle domů zpět.
Dnes všichni odchází včas?
- Také jdeme. - Dobře.
Děvčata, kam jdete?
Dnes už také odcházíme.
Dnes je den gjongsin, což znamená, že musíte zůstat vzhůru.
Zůstat vzhůru?
Co tím myslíte, pane?
Za starých časů se věřilo,
že spánek v tento den zkrátí život.
Cože? Za starých časů?
Ona mě nazvala někým ze starých časů?
A vy jste se narodila před chvílí?
Jsme jiná generace.
Vy jste se narodil za císaře Čchien-lunga.
My ostatní za císaře Ťia-čchinga.
CÍSAŘ ČCHIEN-LUNG 1736–1795 CÍSAŘ ŤIA-ČCHING 1796–1820
Ale myslím...
To by mělo být všeobecně známo.
Proto se nemohu bavit s nikým,
kdo nechodil na Songkjunkwan.
Bože.
Nicméně se říká,
že budete mít tři roky velkou smůlu,
pokud spíte první den gjongsinu po vstupu do paláce.
Měly byste zůstat tady a neukazovat se.
Kdo by věřil takovým pověrám...
Já! Já tomu věřím!
Jsem ze starých časů.
Vy mladice.
- Bože. - Ten mě naštval.
Páni, vážně.
- Je gjongsin, nechoď spát. - Je gjongsin, nechoď spát.
- Vyžeňme z těla všechno zlé. - Vyžeňme z těla všechno zlé.
- Je gjongsin, nechoď spát. - Je gjongsin, nechoď spát.
- Vyžeňme z těla všechno zlé. - Vyžeňme z těla všechno zlé.
- Je gjongsin, nechoď spát. - Je gjongsin, nechoď spát.
- Vyžeňme z těla všechno zlé. - Vyžeňme z těla všechno zlé.
- Je gjongsin, nechoď spát. - Je gjongsin, nechoď spát.
- Vyžeňme z těla všechno zlé. - Vyžeňme z těla všechno zlé.
Pořád musím myslet na to, jak je to nefér.
Když dodržovat zvyk, tak všichni.
Budou popíjet celou noc.
Je to nefér, že my trčíme v paláci.
Už bychom měly být na jejich malost zvyklé.
A učednice Kuová
si ani nemohla po návratu odpočinout.
Přesně. Jsem tak vyčerpaná.
Je to únavné a nudné.
Bylo by to skvělé, kdybychom si mohly zajít
dnes večer na sklenku.
Dáme si?
Proč to bylo tam?
Úředník Jang si to tady schoval.
Palác je v noci docela útulný.
Pořád máme naspěch,
a tak jsem si ani neuvědomila, že tu žijí lidé.
Já bych asi nemohla žít na takovém místě.
I v sídle s 99 pokoji má člověk občas pocit prázdnoty.
V tomto obrovském paláci se nikdo nemůže cítit jako doma.
Váš dům má 99 místností?
Nechtěla jsem se vychloubat.
Měla jsem štěstí, že jsem se narodila do bohaté rodiny.
V tak bohaté rodině
nemusíte až do smrti nic dělat.
Proč jste opustila pohodlný život?
Já?
Chtěla jsem se stát historikem, protože jsem byla naštvaná.
Budu k vám upřímná. Moje rodina je sice bohatá,
ale jinak nic moc.
Otec nás opustil, když jsem byla malá,
aby žil se svou milenkou.
Všichni moji bratři buď pijí, nebo holdují hazardu.
Takoví často končí ve vládním úřadě.
A moje matka...
Ta je ze všech nejhorší.
Když zahlédne pěkného mladíka...
Pomyslela jsem si, že když si každý z rodiny může dělat, co chce,
proč bych jako jediná měla trčet doma?
Naštvalo mě to.
Proto jste šla ke zkoušce?
Abyste si také mohla dělat, co chcete?
Učednice Songová.
Vždycky mě něco zajímalo.
Jako dcera sekčního šéfa personálu jste byla proslulá.
Všichni velebili vaši krásu
a byla jste nejžádanější ženou v Hanjangu.
Prý si vás chtělo vzít mnoho bohatých a úspěšných mužů.
Proč jste je odmítla a zůstala svobodná?
Protože jsem nechtěla žít jako květina.
To se od urozených dam očekává.
Jako opečovávaná květina, nádherný obraz
nebo křehká ozdůbka.
Tak jsem žít nechtěla.
Nechtěla jsem svěřit svůj život muži, kterého ani neznám.
S tím naprosto souhlasím, učednice Songová.
Buďme upřímné. Není to divné? To my se vdáváme.
Proč si rodiče myslí, že za nás mohou rozhodovat?
Kdybychom si aspoň mohly se ženichem nejprve popovídat.
Co když si vezmu nějakého šíleného blázna?
Prožije za mě někdo zbytek mého života?
To se snažím říci.
Ani jedna vás nemá o vdavky zájem?
To bych neřekla.
Jen si nechci vzít někoho jen na základě doporučujícího dopisu.
Chci někoho, koho budu mít ráda,
a koho si vezmu, protože ho miluji. To chci říci.
Ani nevím, co si mám o manželství myslet,
ale než umřu, chci udělat jednu věc.
Jakou?
Chci se zamilovat do pohledného, ale pošetilého muže,
a prožít s ním vášnivou aférku.
No co? Žádnou z vás to nikdy nenapadlo?
Dobře. Buďme upřímné.
Která někdy snila o tom, že si začne s pohledným bláznem?
Já! Já o něčem takovém sním.
Já také.
Já ne.
Ne, nikdy.
Ano.
Dobře, dámy.
- Pozvedněte kalíšky. - Teď?
- Na zdraví. - Na zdraví.
Vaše Výsosti.
Co tu děláte?
Dnes je den gjongsin. Musíme zůstat vzhůru.
V noc gjongsin musíte zůstat vzhůru.
Říká se, že v sobě nosíme zlé duchy.
Prý opouští tělo,
když v noci gjongsin usnete.
Pak bohům řeknou vše,
co jste spáchal za uplynulých 60 dnů.
Velký jadeitový císař pak zkrátí
váš život.
Proto zůstáváte vzhůru celou noc?
Prosím?
Bojíte se trestu?
Vůbec ne. Proč bych měla věřit starým povídačkám?
Bylo mi řečeno, že budu mít smůlu
další tři roky, když budu spát první noc gjongsinu
po vstupu do paláce. Nechci nic riskovat.
Proč se chichotáte?
Nejste snad vzhůru ze stejného důvodu, Výsosti?
Šel jsem do knihovny, protože jsem nemohl usnout.
Aha.
Dobře tedy. Příjemnou zábavu.
Dobrou noc, Vaše Výsosti.
Počkejte.
Za uplynulých 60 dnů jsem tak hřešil,
že bych se už nikdy nevzbudil, kdybych usnul.
Potřebuji vaši pomoc, abych neusnul.
- Moji? - Ano.
Vaši.
Tak vy se bojíte Velkého jadeitového císaře.
Nezamhouřila jsem oko.
Vaše Výsosti.
- Vaše Výsosti! - Vaše Výsosti!
Vaše Výsosti!
Hej.
Ku Hä-rjong.
- Ku Hä-rjong. - Ano.
Ano, co je?
Omlouvám se, Výsosti. Asi jsem usnula.
Omlouvám se, Výsosti.
- Vaše Výsosti! - Vaše Výsosti!
- Bože můj. - Bože.
Jeho Výsost to udělala znovu!
Vy! Stůjte.
Vy, Ku...
- Vaše Výsosti! - Vaše Výsosti!
To je šílené.
Musela jsem přijít o rozum. Co jsem to jen udělala?
Vaše Výsosti, co jste to proboha udělal?
Na otevřeném místě, kde vás každý může vidět?
Aspoň si najděte nějakou výmluvu.
Jsem tak zahanben, že ani nemohu...
- Sam-bo. - Ano, Vaše Výsosti.
Krásně voní.
Mluvím o Ku Hä-rjong.
Tak krásně voní.
Bože...
Bože.
Jak to, že vám nic není?
Jste mladé.
Vaše královská Výsosti!
Co tím myslíte?
- Bože. - Lekli jsme se.
Kam jdou učednice Oová a Hoová?
Do Tongungjonu.
Povolali je,
ale nemám z toho dobrý pocit.
Ministr spravedlnosti má pravdu, Vaše Výsosti.
Měli bychom rozhodnout podle precedentu
- z roku mujn... - Na co čekáte?
Informujte ho.
Vaše Výsosti, korunní princezna...
Probíráme vládní záležitosti. Navštívím ji později.
- Řekněte jí, ať odejde. - Ne, neodejdu.
V paláci žiji už 15 let.
Nejsem tak naivní, abych tomu věřila.
Princezno.
Můžete vstoupit.
Co to děláte?
- Můžete odejít. - Neopovažujte se.
V čem je problém?
Mají zapisovat všechny události Vnitřního paláce.
Posíláte historičky
ke královně vdově, ke královně
i princi Dowonovi, který nic nedělá.
Ale nesmí slyšet ani zapsat
slova pouhé korunní princezny?
- K vám jsem je neposlal, protože... - Dobře.
Bezpochyby jste to udělal s ohledem na mě.
Vše, co uděláte, je vždy pro mé dobro.
Odpovězte mi tedy.
Jen pár dnů v roce můžeme
spolu být, ale vždy to odložíte.
To je také pro mé dobro?
Víte, že jsem včera musel vyřídit důležitou petici.
Podivná shoda okolností.
Proč se
tak důležité petice podávají právě v tyto dny?
Chápu, že vám to musí znít jako výmluva.
Ale vládní záležitosti jsou pro mě důležitější.
A k čemu?
Ani nemáte dědice.
Princezno, pozor na jazyk.
Ano, neustále držím jazyk za zuby.
Když promluvím nahlas,
vymlouvám se, protože jsem neporodila dědice.
Když zvednu obočí,
chovám se k vám pánovitě a krutě.
Mohu jen potichu žít, jako kdybych neexistovala.
Už je to 15 let, co jsem jako mladá dívka vstoupila do paláce.
Nikdy jsem nežádala o vaši lásku, Vaše královská Výsosti.
Žádala jsem jen, abych vám mohla dát dědice.
Prosila jsem vás mnohokrát,
o možnost splnit svou povinnost.
Ale jak jste odpověděl?
Bezpočtukrát jste mě odmítl.
Nikdy jste mě ani neobjal.
Víte, že vina padne na mě.
Je to moje vina, že nemáte dědice.
Je to moje vina, že vás nepřitahuji.
Víte, jak se cítím, když vše,
od politické situace až po hladomor,
padne na mou hlavu?
Z plných plic mám chuť vykřičet do světa,
že nemohu porodit dítě muži, kterého sotva vídám.
Nikdy mě nenapadlo, jak vás moje činy musí zraňovat.
Upřímně se omlouvám.
Nechci vaši omluvu, pokud není míněna vážně.
Nakonec se mi rok za rokem budete jen omlouvat.
Co tedy mohu...
Další datum vhodné
pro početí dědice.
Do té doby dbejte na své zdraví.
Pokud znovu oslyšíte moji snažnou prosbu,
možná mě potkáte na Ulici šesti ministrů.
ULICE ŠESTI MINISTRŮ: SOUČASNÁ ULICE KWANGWAMUN
Princezno.
Zapsala jste každé slovo?
- Ano, Vaše královská Výsosti. - Pojďte.
Učednice Hoová.
Chci vodu.
Co je? Co se děje?
Máte za sebou další vstupní rituál?
Ne, nic takového.
Jen hádka...
Manželská hádka.
Cože? Manželská hádka?
Korunní princ se pohádal s korunní princeznou?
Ukažte, co se stalo. Hned mi to dejte!
To opravdu řekla?
Ano, zapsaly jsme, co jsme slyšely.
Její Výsost ho neustále plísnila:
„Udělal jste tohle? A tamto?“
Polil mě studený pot.
Zapsaly jsme vše, jak nám bylo řečeno,
ale co s tím máme dělat?
Máme to nechat v záznamech?
Nikdy jsme nic takového zapisovat nemuseli.
Ale sotva se tomu dá říkat hádka.
Vypadá to, že na Jeho Výsost jen...
Musíte to vyškrtnout.
Zapisujeme historii královského dvora,
ne něčí ponížení.
V tom máte pravdu. Politiky se to netýká.
Ale nemáme také zapisovat vše,
co se odehraje ve Vnitřním paláci?
Neměli bychom rozlišovat, co máme a nemáme vyškrtnout.
Má pravdu.
Když ji zavolají, musí zapsat vše.
Historik nesmí nic vyškrtávat.
Podívejte se na to jinak.
Možná to je hádka,
ale Její Výsost použila historičky
k nátlaku na Jeho Výsost.
Takový precedent nelze vynechat.
- Ale pravidla... - Počkat, ticho!
To není nic,
co by mohl rozhodnout starší sedmý rank.
Kancléři!
Kancléři... Tady jste.
Co ten rozruch?
Na to se musíte podívat.
Historičky se vrátily s tímto zápisem.
Co je to?
- To je... - Co máme dělat?
Nechat to tam? Nebo to vyškrtnout?
- Nejvyšší státní rado! - Nejvyšší státní rado!
Nejvyšší státní rado!
Co máme dělat, pane?
Úředníku Jangu.
Co říkal?
Vyškrtneme to, nebo ne?
Nejvyšší státní rada řekl:
„Ze své pozice to nemůžeme rozhodnout.
Rozhodnutí musí učinit hanrim.“
To je ubohé. Nechtějí se do toho plést?
Vždycky dělají důležitá rozhodnutí,
ale v krizi jsme za tento úřad zodpovědní my.
Říkal jsem, že když dostaneme historičky,
budeme muset uklidit vše, co napáchají.
Ti staří paprikové.
Proč je pustili do Vnitřního paláce?
Co uděláte?
Hodně jsem nad tím přemýšlel a dospěl k tomuto závěru.
Musí o tom rozhodnout úředník Min.
Ani v případě potíží
nedojdete velké úhony.
- Já... - Jeho královská Výsost je zde.
Vaše královská Výsosti...
Úředníku Mine, promluvme si.
Pamatuješ?
Jako dítě
jsem si hrával ve vašem domě.
Tehdy by mě ani nenapadlo,
že se ožením s tvojí sestrou.
Chcete, abych to vymazal?
Proto jsi mým starým přítelem. Víš, co mám na srdci.
Přivedla historičky, aby mi vyhrožovala,
ale každé slovo myslela vážně.
Přišla mi říci, jak se cítí,
že se trápí a že chce moji pozornost.
Nechci, aby byl takový její obraz zachován pro budoucí generace.
Neměl bych tě o to žádat,
ale můžeš ten zápis vymazat...
kvůli ní?
Víte přece,
že nemohu.
Co když se rozzlobím?
Co když to nařídím jako korunní princ?
I to musím zapsat do sačchäku.
Ani trochu ses nezměnil.
Neústupný zásadový muž.
Je mi líto, Výsosti.
Ne, neměl jsem o to žádat.
Vaše Výsosti.
Nezazlívejte to Její královské Výsosti.
Nebudu.
V paláci čeká na manžela,
který se nikdy neukáže.
Chápu její rozčilení.
I kdyby si na ni všichni ukazovali,
stůj při ní.
Je osamělá.
Posuň se.
Víc. Trochu víc.
Ještě kousek.
Přímo tam.
Tak daleko od sebe jsme s Hä-rjong seděli.
Četli jsme si knihy.
Potom jsem usnul.
A ráno jsem takto otevřel oči.
Honem. No tak.
- Bože. - Překul se.
- Můj bože.
Tohle se stalo.
Přemýšlejte.
Nemyslíte, že vedle mě ležela náhodou?
To bylo schválně.
Určitě to udělala schválně.
Ano?
Nikdo se tak ve spánku nepřekuluje.
Určitě schválně...
Co přesně tím chcete říci, Vaše Výsosti?
Říkáte, že využijete této příležitosti
ke schůzkám s učednicí Kuovou, protože k vám něco cítí?
O čem to mluvíš? Jsem princ a...
Chci říci, že k Hä-rjong nic necítím.
Mě neoklamete.
Pracuji v paláci už 40 let.
A zažil jsem hodně aférek
mezi dvorními dámami a eunuchy.
Víte, jak vypadáte?
„Usmála se na mě dvorní dáma Kimová?
Nebo se mi vysmívala?“
Vypadáte jako eunuch Pak,
který jednou nespal celou noc, protože o tom přemýšlel.
Pokud si chcete získat její srdce,
já, Ho Sam-bo,
se vynasnažím vám pomoci, Vaše Výsosti.
Jak přesně mi chceš pomoci?
Nikomu to neříkejte.
Je to tajemství eunuchů,
které zaručeně funguje.
Omlouvám se.
Zneužije to, aby si mě mohl dobírat.
Vaše Výsosti.
Ku Hä-rjong z Ministerstva královských výnosů.
Vstupte.
Proč jste mě chtěl vidět?
Pamatujte. Nejdůležitější je, jak se na ni podíváte.
Musíte na ni upřít zrak plný vášně.
„Budeš moje.“
Tak se na ni musíte podívat.
Vaše Výsosti.
Nějak nechápu, co se děje.
Cítíte se dobře?
Nebo mě chcete pokárat?
Cože?
Pokud je to kvůli tomu předtím,
chci se upřímně omluvit.
Stalo se to ve spánku, ale i tak jste se musel cítit nepříjemně.
Ale nedívejte se na mě tak divně.
Je to velmi zahanbující.
Budu dávat pozor, abych se k vám
příliš nepřibližovala.
Prosím, odpusťte mi.
Sam-bo, ten komik.
Nekáral jsem vás.
Nezlobil jsem se
ani se neurazil.
Já...
Vaše přítomnost...
mi nevadí.
Takže...
Neodtahujte se ode mě.
Myslím tím...
Neznamená to, že vedle mě můžete ležet, když spím.
Měli bychom si zůstat nablízku,
ale zachovat odstup.
Nyní můžete odejít.
Můžete odejít.
Co to děláte?
Chtěla jsem se probrat, protože jsem celou noc probděla.
Bylo to kvůli noci gjongsin.
To se mi nějak nezdá.
Co vás trápí tentokrát?
Ten starší první rank?
Ne, to není kvůli tomu. Jen...
Hej.
Prostě nemohu přestat myslet na to,
co mi řekl.
Bože. Proč? Co řekl?
„Vaše přítomnost
mi nevadí.
Neodtahujte se ode mě.“
Co má za problém? Chová se podivně.
Protože je tak pohledný! Jak se jmenuje?
Proč?
Pokud se mu líbíte,
měl by to říci otevřeně.
A ne si tak krutě zahrávat s mou paní.
Měla bych mu dát lekci.
- To bylo vyznání lásky? - Ano, to je zřejmé.
Líbíte se mu, ale není si jistý.
Proto chodí kolem horké kaše.
Řekněte. Jak se jmenuje?
Rozšířím o něm klepy.
Jmenuje se...
- Je to písař I. - Písař I? Chápu.
Už je to delší dobu, ale musím svolat dámy.
Písař I?
Neodtahujte se ode mě.
- Chtěl jste mě vidět? - Posaďte se.
Musel jsem tu ženu podcenit.
Co tím myslíte?
Poslal jsem muže do Pchjonganu, ale ztratila se.
Čekali tam ozbrojenci, jako kdyby věděli, že se moji muži objeví.
Kdo to podle vás je?
Objevuje se a mizí, aniž byste o tom věděl.
Určitě ji chrání lůza.
Ne, to si nemyslím.
Myslím, že shromáždí lidi z Sorawonu.
SORAWON: ŠKOLA VYUČUJÍCÍ ZÁPADNÍ STUDIA
Dává to smysl.
Možná ji chrání královna vdova Im,
ale mimo palác nemá takovou moc.
Můj pane.
Každý, kdo studoval v Sorawonu, je mrtvý.
To víte.
Myslel jste si totéž,
dokud jsme nezjistili, že žije.
Chci, abyste se o to postaral.
O Sorawonu toho víte více než kdokoli jiný.
Ano, můj pane.
- Pusťte se do toho. - Ano, pane.
To je překvapení.
Netušil jsem, že jste buddhista.
Počkejte.
Ještě jsem neskončil s modlitbou.
Je toto to místo?
Ano, až do včerejška byla tady.
Kdo je tam?
To stačí.
Jste v pořádku, můj pane?
Můžete odejít.
Princezno.
Omlouvám se.
Tongungjon?
Zase?
Ano, všechny čtyři historičky byly povolány do Tongungjonu.
Co je to tentokrát? Proč potřebuje čtyři historičky?
Myslíte, že Jeho Výsost připravuje odvetu?
Asi chce zapsat svoji řeč
k princezně a naučit se ji nazpaměť.
Jeho Výsost není vy.
Proč by se to učil nazpaměť?
Asi je chce pokárat.
To si nemyslím, ale umí se zlobit.
Raději si dávejte pozor na jazyk.
Řekněte mu, že celý hanrim, zejména já, se domníval,
že je správné to vyškrtnout.
Ale úředník Min tamhle
trval na zápisu.
Dobře?
Odpovězte!
Dobře.
Odpusťte mi, Vaše královská Výsosti.
Nechtěla jsem konverzaci zapisovat.
Ale korunní princezna mi nedala na výběr.
Pokusila jsem se to ze sačchäku vymazat.
Ale úředník Min to zakázal.
Odpusťte mi, prosím.
Myslíte, že jsem vás povolal kvůli pokárání?
A ne snad?
Posaďte se.
Otevřete to.
Červený psací štětec.
To je dárek pro nás?
Ano, historičky takový štětec používají
k zápisu všech úspěchů a neúspěchů královské rodiny.
Přijměte tyto štětce jako dar, abyste nezapomněly na své povinnosti.
- Děkujeme! - Děkujeme!
Jste opravdu v pořádku?
Váš soukromý rozhovor se dostal do záznamů.
Proč nás tedy nekáráte?
Jistěže, že nejsem v pořádku.
Stále se cítím ponížený.
Ale sám jsem vás najal.
Jsem rád, že jste se staly nestrannými historičkami.
Ještě něco bych vám chtěl dát.
Čine, co tě sem v tuto hodinu přivádí?
- Pojď se mnou. Pojďme si zastřílet. - Zastřílet?
Dnes tě odmítnu.
Ztrapním se před historičkami.
Neboj se.
Dnes s námi nejsou.
Co tím myslíš?
Dal jsem jim den volna.
Poslal jsem je na čerstvý vzduch do údolí za Sukdžongmunem.
Bože.
- Co je? - Vaše královská Výsosti.
Vy nevíte, čím je to místo proslulé?
Co?
Chodí se tam koupat stráže
po vojenském cvičení.
Chodí tam ženy a kochají se pohledem
na urostlé muže.
Opravdu? Nechtěně jsem jim dopřál pěkné povyražení.
Jdeme. Aspoň jednu dobrou ránu.
No tak.
Hä-rjong.
Střed terče!
Jsi na řadě.
- Bože. - Páni.
- To je neuvěřitelné. - Můj bože.
- Dobrotivý bože. - Podívejte na to!
Bože můj.
- Ne, přestaňte. - No tak.
Hä-rjong, nebuďte taková.
Ona taková nebude.
Ani náhodou.
Bože.
- Učednice Kuová! - Učednice Kuová!
Ty hloupé stráže!
Prosím?
Střed terče!
Vaše Výsosti, vy jste právě...
Rime, trefil jsi střed terče.
To je tak pěkné.
Už dlouho jsme neměly volno.
Ani si neříkám každé dva dny o volno jako dvorní dámy.
Ale aspoň jednou měsíčně by den volna byl příjemný.
Strávit den bez dohledu nadřízených.
Souhlasím.
Kam se to podělo?
Co je? Chybí něco?
Přinesla jsem maso, ale zapomněla jsem na uhlí.
- Cože? - Co mám dělat?
Vrátit se domů?
Ne. Najdu nějaké dřevo na podpal.
Počkejte tady.
- Můj bože. - Ale ne.
- Všechno zmokne. - Bože.
Bál jsem se o vás.
Vím, jak se cítíte.
Vím, co cítíte k princi Dowonovi.
Kde berou drzost se tak chovat k Ministerstvu?
Na Ministerstvu personálu je muž, který si s tím poradí.
Vy se ani nestydíte?
Dávám vám šanci.
Chci vědět, jestli na mě myslíte,
jestli vám vůbec stojím za pozornost.
Jednou jsem vám zalhala, Vaše Výsosti.
Měla jsem postranní úmysly.
Prověřte třetího inspektora Ku Čä-gjonga.
Já nejsem jako vy, otče!
Nemohu zapomenout
na Dan-jong ani na to, co jste udělal.
Žádám o obvinění z velezrady
pro prvního historika Min U-wona.
Překlad titulků: Kamila Králíková