PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Úředníku Mine, prosím.
Stále musíte být středem pozornosti?
No tak. Nechte to pro jednou být.
Držte se stranou, ať nenaděláte paseku.
Připravte se.
- Půjdete do Tädžodžonu. - Hej!
Prosím? Do Tädžodžonu?
To je ložnice Jeho Veličenstva.
Historičky ještě nikdy nebyly vpuštěny do ložnice.
Požádáme o dovolení...
Odkdy historici potřebují povolení ke své práci?
Je tam druhý státní rada.
Musíte se tam dostat
stůj co stůj.
Takže?
Proč jste o audienci požádal tentokrát?
Je něco nového ohledně
těch ostatních ze Sorawonu?
Od zmizení v Pchjonganu
po nich není ani stopy.
Ale
zjistil jsem, kdo za nimi stojí.
Co jste to řekl?
Řekněte mi to.
Kdo má odvahu se scházet se zrádci?
Je to královna vdova.
Její první dvorní dáma se setkala s Mohwou.
Vyměnily si psaníčka.
Aspoň se vaše spekulace potvrdily.
Královna vdova a její družina
jsou spolčeni s lidmi ze Sorawonu.
Kvůli vazbě na Její Veličenstvo
se nemohu unáhlit.
Budu se řídit vašimi příkazy.
11. DÍL
Dobrý den, pane.
Jsem historička.
Mám zapsat schůzku Jeho Veličenstva.
Historičky tu nemají co dělat.
Okamžitě odejděte!
Druhý státní rada prý má audienci u krále.
- Musím jít dovnitř... - Na co čekáte?
Co to děláte?
Pusťte mě. Já jsem také historik.
Co se to tam děje?
To nic není, Veličenstvo.
Vyveďte ji.
Chápu. Půjdu sama.
Pusťte mě. Bože!
Musíte se tam dostat
stůj co stůj.
Zachovám se podle toho, Veličenstvo.
Vaše Veličenstvo.
Chci se vás na něco zeptat.
Neskrýváte přede mnou něco
o princi Dowonovi?
Kdo je tam?
Nestoudnice! Řekl jsem, abys odešla.
Opovažuješ špehovat rozmluvu Jeho Veličenstva?
Ustupte.
Co jste zapsala?
Řekněte mi, co jste zapsala!
To je sačchäk.
Nemohu vám to říci.
Co jste to řekla?
Úředníku Mine!
Úředníku Mine.
Co...
Co jsi to řekl?
Kdo je kde?
Co se stalo?
Učednice Kuová.
Odvedli ji do Královského vyšetřovacího úřadu.
Neuposlechla královského rozkazu.
Cože? Proč ji tam odvedli?
Neuposlechla rozkazu? Jak? A proč?
Ještě nevím.
Vaše Výsosti, nejprve se uklidněte.
Zjistím podrobnosti.
Ne.
Můj královský šat.
- Můj šat. - Váš královský šat?
Ano. Mám audienci u otce. Rychle.
Ať se nedostanete do problémů.
Co budete u Jeho Veličenstva dělat?
Musím něco udělat.
Nemohu jen tak sedět.
Nesmíte se do toho plést.
Nemáte k tomu žádný důvod.
Nemám důvod?
Řeknu mu, že...
Řeknete co? „Jsem do té dámy blázen, otče.
Odpusťte jí.“
Chcete takto škemrat?
Vaše Výsosti, dobře víte, jaké je Jeho Veličenstvo.
Když se někdo postaví proti němu,
nikdy nezmění názor
bez ohledu na to, jak moc se snažíte věc osvětlit.
Když se do toho vložíte,
učednici Kuové to nijak nepomůže.
Jen to všechno zhoršíte.
Jen žádný strach.
Učednice Kuová je přece historik. Nic se jí nestane.
Brzy ji propustí. Jsem si jistý.
Můžeš to zaručit?
Pokud se Hä-rjong
něco stane...
Kriminálnice Ku Hä-rjong musí vypít jed!
Jed nestačí.
Měli by jí setnout hlavu.
Ať už je to za námi.
Nemohu čekat.
Musím se za ni přimluvit.
Nemůžete jít, Vaše Výsosti.
Nesmíte se do toho zaplést, Výsosti.
Jinak si také přivodíte potíže.
Pusť mě, než se naštvu.
Musím jít a zachránit Hä-rjong.
Myslete především na sebe.
Proč tam jen stojíte?
Rychle zatlučte dveře nebo něco.
- Ano, pane! - Ano, pane!
- To nemůžete. - Nebudu se s tebou párat.
Ne, prosím!
Vaše Výsosti!
Pane Mine.
Historičku z Ministerstva
prý uvěznili v Královském vyšetřovacím úřadu.
Správně.
Nechtěla se podvolit vůli Jeho Veličenstva.
V mládí jste býval stejný.
Podobá se vám.
Kurážná dívka.
Věděl jste to?
Je to moje vina. Rozmazloval jsem ji,
protože vyrůstala bez rodičů.
Pomozte jí, prosím.
Ona je má jediná rodina.
Chytili ji při špehování královy rozmluvy.
Nemohu pro ni nic udělat.
Musíme počkat, zda si to Jeho Veličenstvo rozmyslí.
Pane Mine.
Vy blázne!
Jasně jsem řekl, abyste to nechal být.
Proč jste tak tvrdohlavý
a působíte potíže? Neměl byste už být zkušenější?
To není chyba úředníka Mina, pane.
Účastnit se zasedání krále je povinností historiků.
Ale to ona neudělala. V podstatě krále špehovala.
Je to nebojácná dívka.
Tajně poslouchala v Tädžodžonu.
A co potom historik Min In-säng?
Historik za vlády krále Dädžonga.
Naslouchal za dveřmi
a dokonce i za zástěnou.
Proto je dodnes velmi uznáván jako historik.
Proč jí říkáte špeh?
Zcela souhlasím. Učednice Kuová dělala jen svou práci.
Král jí měl dovolit
účastnit se jednání.
Písařko Hoová. Vy a vaše ústa...
- Pozor na ústa. - Řekl jsem pravdu.
Myslím, že bychom to neměli nechat jen tak.
Nesmíme ztratit ostražitost.
Poprvé je to nejtěžší.
Kdo ví, koho z nás zatknou příště?
Hej!
Jsme legitimní historici.
My také.
Složily jsme zkoušku do státní správy.
Omlouvám se.
Jaký máme plán?
Protestovat proti králi a žádat její propuštění?
Nastal čas na podání rozhodující petice.
Vezmu sekeru!
Uklidněte se.
Vždycky mluví o sekeře...
Klid.
Učednice Kuová neuposlechla královského rozkazu.
Když se jí zastaneme, odneseme to také.
Všem nám mohou udělit důtku.
Ale nemůžeme jen složit ruce do klína.
Zatčení historika je bezprecedentní.
Rozhodl jsem se.
Cože? Po dlouhých úvahách
necháte konečné rozhodnutí znovu na úředníku Minovi?
Ne, ty troubo!
Jako historici musíme...
Proč tu ještě nejsou historici?
Kancléři, okamžitě je přiveďte.
Ano, Veličenstvo.
Kancléři.
Co tady děláte?
Nechali jste Jeho Veličenstvo čekat.
Rádi bychom vstoupili. Ale co máme dělat?
Na Ministerstvu nám došel papír.
Nemůže tam jít s prázdnýma rukama.
Jsme to trapné.
Došel vám papír? Nevykládejte nesmysly.
Proč jste se neobrátili na Úřad zásobování
a nepožádali o další papír, než vám došel?
To má na starosti učednice Ku Hä-rjong.
Ale...
kvůli tomu, co se jí stalo...
Ještě chvíli počkejte.
Písaři vymývají inkoust ze záznamů v Segomčongu.
Odstraňují inkoust?
Nepřijdete, dokud neodstraní inkoust
a papír nevyschne?
Je slunečno, myslím, že dvě hodiny budou stačit.
Možná spíš čtyři hodiny.
Můj bože.
Úředníku Jangu!
Úředníku Jangu.
Zapsal jste už královské rozkazy?
Můžete si pospíšit? Vrchní královský sekretář se neustále ptá.
- Co? - Záznamy královských rozkazů.
Ach tak. Řekl jste, že to spěchá.
Velmi spěchá. Pospěšte si.
Co to děláte? Hněte sebou!
- Mám začít? - Ano, pracujete tak dobře.
Pojďte. Rychle.
Bože.
- Co se děje? - Moje břicho...
- Jste v pořádku? - Můj žaludek.
Musím si ulevit. Nečekejte.
Dobře, pospěšte si.
- Hej! Panebože! - Asi budu zvracet...
- Rychle... - Tak ne...
Asi opravdu...
Ne!
Úředníku Sone!
Úředníku Sone! Proč jste ještě ten dokument neposlal?
Už je to čtyři hodiny.
Co? Co se děje?
Úředníku Sone.
- Vraťte se. - Mluvíme tu s vámi.
Úředníku Sone!
Musím si ulevit.
Mám špatný žaludek. Musím...
Jdete na toaletu?
Počkejte.
Kam jdete?
Co se to k čertu děje?
Bože.
Úředníku Mine,
snědli něco zkaženého?
Co je to s nimi?
Vy také?
Co se to děje?
Na velkou?
Na velkou...
Moje spodky...
Nečekejte na mě.
Nejprve řekli, že nemají papír.
Teď zase nemohou zapisovat, protože jsou nemocní.
Zesměšňují krále!
Mají mě za naprostého blázna?
Zjevně to dělají na protest proti mně.
Veličenstvo, nevykládejte si to špatně.
Jsou tak mladí a nadšení...
Aha.
Vy také patříte k Ministerstvu.
Převezmete za ně odpovědnost?
Pracuji v Úřadu zvláštních rádců,
nejsem tedy dobře obeznámen s historiky.
Ti drzí blázni.
Historici jsou jako škodná královského dvora.
Přijdou a prý musí zapsat moje neúspěchy,
ale nikdy nikomu záznamy neukážou.
Jsou jejich záznamy vůbec pravdivé?
A kdo zapíše jejich chyby?
Já těm zelenáčům ukážu.
- Vrchní královský sekretáři. - Uklidněte se.
Dobře víte, co jsou historici zač.
Zapisují i přeřeknutí,
aby nás na generace ponížili.
Proto se říká, že žádný král
nad historiky nemůže zvítězit.
Dobře.
Budu prvním králem v historii, kterému se to podařilo.
- Vrchní sekretáři. - Ano, Veličenstvo.
Jděte na Ministerstvo.
Ano.
Královský sekretariát...
Jdou sem!
Vrcgbá královský sekretáři, co vás přivádí
až k nám na Ministerstvo?
Mám tady úkol.
Rozhodně jsem nepřišel na návštěvu.
Tak si to poslechněme. Co se stalo,
že jste přivedl celou svoji suitu?
Král nařídil inspekci Ministerstva královských výnosů.
Přišel jsem pro úřední záznam.
Uvolněte nám cestu.
Úřední záznam?
Proč se tak chováte? Dobře víte, jak to tu chodí.
Úřední záznam je základem letopisů.
Žádný král nikdy úřední záznam nečetl,
a tak to i musí zůstat.
Odejděte.
Odporujete
královskému příkazu?
Jako historici
musíme především dodržovat zákony.
Pokud neustoupíte, budeme nuceni použít násilí.
Dobře. Úředníku Sone.
Pane, to je ten muž.
Černý medvěd z Bukčchonu. V Songkjunkwanu
drtil kameny holýma rukama.
Na rozkaz Jeho Veličenstva!
Musíme získat úřední záznam.
Jsme historici. Uchováváme historii.
Neustupujte!
- Jdeme! - Jdeme tam!
Gjong-muku, lépe to neumíte?
Dobře. Toho hňupa.
Ty malý...
Proč...
Kde jste se to naučil?
Vy, pojďte sem!
Úředníku Sone! Nikoho nezabíjejte!
- V pořádku? - Na něj.
Je to Černý medvěd.
Co to děláte?
Musíme to opravdu...
Musíme. Na rozkaz Jeho Veličenstva.
Tady jsem.
Čegal Taku, co chcete?
- Je mi líto, brachu. - Cože?
Si-hengu, jste v pořádku?
Dáme si nějaký čas, ano?
Muž by nikdy neměl...
Jste nadosmrti ztracen!
Jsem historik Čosonu.
To jsou...
To jsou naši muži?
Jsi mrtvý, ty blbe.
- Bože. - Ztraťme se.
Jděte. Jen jděte.
Řekl jsem, abyste šla.
To bolí!
- Au, to bolí! - Ukažte jim, historičky!
Boj!
- To bolí! - Držte se!
- Ty malý... - Pusťte!
Omlouvám se, opravdu se omlouvám.
Nikomu neříkejte, že jsem zde!
Pokračujte!
Držte se!
Ku Hä-rjong.
Vaše Výsosti.
Jste v pořádku? Nejste zraněna?
Ne.
Jsem v pořádku.
Ale měl byste odejít.
Pokud vás někdo uvidí, budete mít problém.
O mě se nebojte.
Určitě jste nic nejedla.
Nevím, co máte ráda, tak jsem toho vzal víc.
Přinesl jsem to, aby se vám spalo pohodlně.
A...
Až budete mít žízeň, dejte to strážnému.
Přinese vám vodu.
Co tady ještě máme?
Proč se smějete?
Jste zřejmě jediný princ na světě,
který pečuje o vězeňkyni.
Vy jste jediná žena, která k tomu prince přiměla.
Nebojte se. Nic špatného se vám nestane.
Moc ráda bych si to myslela,
ale musím se psychicky připravit.
Neuposlechla jsem královského rozkazu.
Bez trestu mě nepustí.
Vyhodí mě z paláce nebo vykážou z Hanjangu,
ale trestu neuniknu.
Půjdu s vámi.
Pokud vás propustí,
odejdu s vámi a budu bydlet vedle vás.
Pokud vás pošlou do exilu,
také opustím Hanjang a půjdu za vámi.
A pokud...
V nejhorším případě,
kdyby by vás stihl horší trest,
uteču s vámi.
To myslíte vážně?
Ano.
Ukryjeme se hluboko v lesích nebo na pustém ostrově.
Lituji, ale já nechci.
Myslím tím, že umíte psát, ale nic víc.
Neumíte rozdělat oheň
ani naštípat dříví.
Všechno by to zbylo na mě.
Mohu se to naučit...
Zestárnu a umřu, než se to naučíte.
Zapomeňte na to.
Raději bych žila sama než s takovým břemenem.
Vy mě nazýváte břemenem?
Copak břemeno je tak pohledné?
Dobře se podívejte. Jsem poklad, ne břemeno.
Vaše Výsosti! Čas vypršel.
Co tam děláte?
Já jsem jen...
Chtěl jsem vědět, jak je to bytelné.
- Dobrá práce. - Musíme hned jít.
Ten strážný je hrozně chamtivý. Chce počítat,
a do kolik napočítá, tolik njangů bude chtít.
Jdeme, rychle.
Bože.
Dobře.
Už jdu.
Jdu.
Vaše Výsosti.
Bezpečnou cestu zpět.
- No tak. - Nemůžete to udělat?
Tady.
Jistěže mohu, troubo.
LÁSKA
Hej, pozor.
Měl jsem ho vyhodit z paláce.
Heslo?
Zničím nepřítele i za cenu života.
Víc jsem toho nesehnala. Jezte.
Skvělá práce.
Tady.
Co písaři Královského sekretariátu? Jsou pořád venku?
Ano.
Čekají na svou šanci.
Určitě sem vtrhnou a vezmou úřední záznam,
jakmile odejdeme domů.
Ti zarputilí hňupové. Ukažme jim, co jsme zač.
Nikdo z nás dnes nepůjde domů.
Dokud Jeho Veličenstvo neodvolá svůj příkaz,
nikdo z nás neopustí tuto místnost.
Zemřeme hladem při obraně historie.
Nebudeme zbabělci, kteří se vzdají úředního záznamu!
- Ano! - Ano!
Gjong-muku, Hong-iku a Či-guku.
Proč neodpovídáte?
Nejste historici?
Samozřejmě, že jsme.
Jsme.
Ale nemusíte zacházet tak daleko.
Král nám nenařídil přepsat denní záznamy.
Můžeme je jen nechat
nahlédnout do úředního záznamu.
Pořád zmiňujete zákon, ale zákon se vždy mění
tak nebo tak.
Ale když přijdete o život, už ho nikdy nedostanete zpět.
Můj život je možná cennější
než moje hrdost jako historika.
A navíc, jsem prvním synem
za tři generace.
Hej!
Vy všichni.
Plácáte nesmysly jen proto, že máte v obličeji díru.
Myslíte...
Myslíte, že to dělám kvůli hrdosti?
Dobře. Tentokrát je necháme nahlédnout do záznamů.
Myslíte, že si to král přečte a řekne:
„Bože, takový krásný rukopis!“
A že to tak nechá?
Začne se ptát: „Proč jste zapsali toto? A toto?“
A začne do toho vrtat.
A až změní tohle,
přejde k denním záznamům a letopisům.
Skončíte jako loutky,
které budou nadřízeným k smíchu!
Myslíte, že se historikům psal
sačchäk vždycky snadno?
Trvalo to sto let,
než se institut historiků usadil.
A dalších 300 let trvalo,
než jsme pohlédli králi do tváře.
Naši předchůdci psali petice,
byli posíláni do exilu
a tvrdě bojovali, aby to bylo možné.
Pokud...
Pokud mu to teď dovolíme,
může náprava trvat 10, ale i 100 let!
Hej.
Co se děje?
Lituji, úředníku Jangu.
Znám význam úředního záznamu,
ale bál jsem se.
Chyběla mi moje žena
a chtěl jsem jít domů.
Proto jsem to řekl. Omlouvám se.
Úředníku Kime.
Hej. Vy.
Neplačte.
Kdo řekl, že nemůžeme jít domů?
Určitě můžeme opustit Ministerstvo
a jít...
Hwang Čang-gune.
Co je s vámi?
Vy všichni.
Pamatujte na své slzy.
Slzy, které chránily historii!
Pojďte sem.
Pojďte sem, chlapci moji.
Jen plačte, jak chcete.
Slzy chránící historii jsou vznešené!
Chraňme historii!
- Chraňme! - Chraňme!
Plačte!
- Chraňme historii! - To bude dlouhá noc.
- Souhlasím. - Jsem na vás pyšný.
Chraňme historii!
Úřední záznam?
Není to něco,
co historici vytváří ze všech denních záznamů?
Ano.
Jeho Veličenstvo si ho chce přečíst
kvůli inspekci Ministerstva.
To je docela bezhlavý čin i na Jeho Veličenstvo.
Žádný z předchozích králů o úřední záznam nikdy nepožádal.
Takže,
jak na to reagují historici?
Zjevně vzdorují za zamčenými dveřmi.
Lidé posílají petice ohledně té záležitosti.
Aha.
Uvědomují si závažnost tohoto problému.
To bude ještě velmi zajímavé.
Nemohu uvěřit, že se to děje.
Historici by se tak chovat neměli.
- Podívejte. - Bože.
- Co uděláme? - Co se děje?
- Bože. - Co se děje?
Další petice?
Ano, to je asi polovina z celkového počtu.
Na jeden den to stačí.
Už je sem nenoste.
- Nemá smysl je číst. - Veličenstvo.
Jsou stejné.
Říkají, že jsem udělal chybu.
„Neobracejte se proti historikům.
Odvolejte svůj příkaz.“
Ať je prochází historici
celý den a uvidíme,
jestli jsou stejné.
Takže,
co ranní zasedání?
Podporoval někdo Ministerstvo?
Korunní princ odmítl zasedání
bez přítomnosti historika.
Všichni se musí vrátit.
To není jen ranní zasedání.
Oficiální dokumenty
sepsané Šesti ministry a třemi úřady
musí potvrdit Ministerstvo královských výnosů.
Ale nemohou nic dělat,
protože historici nepracují.
Máme také potíže
s hlášením z předměstí.
Královský dvůr nemůže
nic dělat kvůli historikům?
Vaše Veličenstvo!
Vaše Veličenstvo.
Vaše Veličenstvo!
Odvolejte prosím inspekci
úředního záznamu.
Pokud odmítnete,
můžete mi
setnout hlavu touto sekerou.
Bože, on vážně riskuje svůj život.
Přidáme se k němu?
Myslíte, že ta sekera je pro legraci?
Doslova riskuje svůj život.
Říká králi, aby ho zabil, pokud neudělá, oč žádá.
To je...
Bože, nevěřím, že úředník Min je...
Vaše Veličenstvo!
Půjdete-li proti zákonu
a přezkoumáte úřední záznam,
zůstanu navždy připomínkou vašeho selhání.
Odvolejte svůj příkaz, prosím!
Úředníku Mine.
Co to proboha děláte?
Přinesl jste sekeru do královského paláce?
Vstaňte.
K ničemu to nevede.
Myslíte,
že nemám pravdu?
Vy jako kancléř a historik této země
opravdu nemáte nic proti
kontrole úředního záznamu?
- Myslím, jsem je... - Okamžitě zmizte!
Jen proto, že to bylo protizákonné,
nebyli historici kontrolováni stovky let.
A vy jdete proti mně,
protože nesouhlasíte s mým příkazem?
Nemůžeme ustoupit.
Proč by jinak
zákon a předchozí králové
historiky tak dlouho chránili?
Protože po nás chtěli
zapisovat události,
aniž bychom podléhali kontrole.
O to jsem vás nikdy nežádal!
Chci jen zkontrolovat, zda svoji práci děláte dobře!
To je vám tak proti mysli?
Nemáte právo...
číst a kontrolovat úřední záznam!
Cože?
- Bože. - Ten malý...
Nemám právo?
Máte odvahu to říct králi?
Jak se opovažujete!
- Vaše Veličenstvo. - Uklidněte se, prosím.
- Vaše Veličenstvo. - Nechte mě!
Ukážu vám, jaké právo mám.
- Pusťte. - Veličenstvo!
- Vaše Veličenstvo! - Uklidněte se.
Učenci ze Songkjunkwanu, Veličenstvo.
Úředníku Sone, není to váš bratranec?
Vede Songkjunkwan.
Kvílivý protest.
KVÍLIVÝ PROTEST: PROTEST UČENCŮ ZE SONGKJUNKWANU
Čtyřsetletá historie naší vznešené země
je ohrožena ve jménu inspekce.
Budoucnost naší země je temná a chmurná.
Jak vydržíme ten smutek a trápení?
Pokud král vezme život historikovi,
protože mu není po vůli,
naše životy učenců budou stejně bezcenné.
Jak my, učenci ze Songkjunkwanu,
můžeme za těchto okolností respektovat krále?
Omlouvám se, Veličenstvo.
Ale bude pro vás nejlepší, když královský příkaz odvoláte.
Říkám to pro vaše dobro, Veličenstvo.
Teď je to pár desítek učenců ze Songkjunkwanu.
Ale časem se k protestu
připojí další učenci z celé země.
Pak už bude pozdě odvolat...
Stačí! Nechci to slyšet!
Říkáte si poddaní, ale nezajímá vás, jak se cítím.
Jen se staráte o to, co je správné.
Vypadněte! Nechci s vámi mít nic společného!
Pro nejdete?
Také budete ignorovat můj příkaz?
Vaše Veličenstvo.
Zapomněl jste, jak to všechno začalo?
Chytili historičku, jak tajně poslouchá
naši soukromou rozmluvu.
Pokud to přeroste v něco většího,
lid se začne zajímat o to,
co slyšela a zapsala, než o to, co se jí stalo.
Nepřitahujte další pozornost k této věci. Neprospěje vám to.
Měl byste příkaz odvolat.
Ale jak jste řekl,
zatím nevíme, co tehdy
zapsala a slyšela.
Úředníku Jangu.
Pokud jste nás přišel přesvědčovat, je to zbytečné.
To stačí.
Král odvolal svůj příkaz.
Myslíte...
Myslíte to vážně?
Ano.
Slíbil, že se nikdy nebude plést do úředních záznamů.
Takže vstaňte a vraťte se zpět do práce.
To je všechno?
Jeho Veličenstvo
opravdu tak snadno změnilo názor?
Učednice Kuová!
Dámy.
Učednice Kuová, vyhráli jsme.
Jeho Veličenstvo nám povolilo vstoupit do všech komnat
bez omezení.
- I do Tädžodžonu? - Ano, i tam.
Už nikdy nebudete muset nic takového zažít.
Ale co se stalo?
Co se v noci stalo?
Jděte si domů odpočinout.
- Jdeme. - Dobře.
No tak.
- Můj pane. - Bože, je tady.
Paní Hä-rjong.
Kdybyste umřela, tak já také.
Už jsem vám našla i pěkné místo na hrob.
Místo, kde svítí slunce
a kde není moc zvířat.
- Čä-gjongu. - Musíš být unavená.
Odpočiň si.
Pojďme, paní Hä-rjong.
Neměla jste ani zrnko rýže, že?
No...
- Ne. - Není divu.
Jste vysušená a pohublá.
Vypadáte nezdravě.
Uvařím polévku, dušené tofu a palačinky.
Připravím hostinu.
Zapomeňte na to, co se stalo, a začněte znovu.
Vaše Výsosti.
Je to celé nějaké divné.
V rýži byl kamínek,
ale vůbec vás to nerozzlobilo.
Z neznámého důvodu se stále usmíváte.
A vypadáte tak šťastně.
Nejste očarovaný?
Nejsem.
Jen jsem
si uvědomil,
jak je svět nádherný.
Můžeš jí, pokud je to všechno.
Dnes bych měl jí brzy spát.
Proč? Zítřek je něčím speciální?
Hä-rjong byla propuštěna.
Už nějakou dobu tu nebyla,
měl bych se dobře vyspat
a přivítat ji svěží.
Vaše tvář už září jako slunce.
Víc už by to ani nešlo.
Chcete se stát měsícem?
Měsícem?
To nezní tak špatně.
Mohl bych každou noc shlížet na svou lásku.
To je ale nesmysl.
Výsosti, měl byste jít rychle spát.
Dobře se vyspěte, až jste ráno svěží.
Děvčata, jdeme.
Jeho Výsost chce jít spát.
Proč je tak horko?
Čä-gjongu.
Proč ještě nespíš?
Asi jsem si už zvykla na vězení.
Nedaří se mi doma usnout.
Bože.
To byl jen vtip. Netvař se tak vážně.
Ještě není tak pozdě.
Měla bys dát výpověď.
V královském paláci není nikdo v bezpečí.
Venku se lidé chovají
slušně a mravně,
ale v paláci se z nich stanou...
kruté bestie, pokud je to třeba.
Nikdy jsem ti neměl dovolit chodit na tak nebezpečné místo.
Už tě nebudu nutit ke sňatku.
Nechám tě dělat, co budeš chtít.
Ale přestaň tam pracovat.
To není kvůli tomu, co se stalo.
- Pokud se o vás někdo dozví... - Ne.
Hä-rjong!
Celý svůj život
jsem ti záviděla.
Každý den jsi měl kam jít.
A měl jsi co na práci.
Možná to nebylo nic moc, ale měl jsi nějaký život.
Já jsem se zatím
mohla na svět dívat jen skrz knihy.
Aspoň jeden den
jsem chtěla žít jako ty.
Aspoň na krátkou chvíli jsem se chtěla stát užitečnou.
Toužila jsem po tom tak dlouho.
A teď žiji život,
po kterém jsem toužila.
Pokud moje touha
napáchá nějakou škodu,
přijmu všechny důsledky.
Vaše Výsosti! Vzbuďte se!
Vaše Výsosti!
Kdo je tu tak brzy?
Příkaz Jeho Veličenstva.
Omlouvám se za všechny potíže.
V minulém životě jsem musela být hodně neposlušná.
Chci uspět.
Je docela inteligentní a ambiciózní.
Jablko nepadá daleko od stromu.
Vyrostl jsem mimo palác.
Už nemohu trávit čas, jak jsem byl zvyklý.
Občas si vyjdu ven,
abych nezapomněl, kým jsem byl.
Od toho útěku jsem vás neviděl.
Vy darebo.
Kdy se mu poštěstí napít se s urozeným?
Pokud mi nemůžete říci, co jste tehdy zapsala...
Splním vám jakékoli přání!
Opravdu mi splníte
jakékoli přání?