- Mår du inte bra? - Jag vet inte vad det är med mig.
Jag bara sover. Ibland sover jag 13-14 timmar.
Det är inte normalt. Det är nog ett virus.
Du mår dåligt. Jag tror att det är psykosomatiskt.
- Tror du på sånt? - Skämtar du?
Det är vetenskapligt bevisat.
Varje gång jag ska till tandläkaren får jag ont i magen. Varje gång!
Och?
Några blir uppsagda, men vi blir de första i Europa med det här.
- Men är det inte synd? - Att robotar utför jobbet? Nej.
Arbetsförhållandena blir bättre. Du är värd mer än det här.
Det är därför som jag har gjort allt för att du ska bli befordrad.
Du ska få träffa personalchefen. Jag säger till när.
Om en månad är det bara fem kvar.
- Vi blir utbytta mot robotar. - Robotar kan inte göra det vi gör.
- Vad fick du? - Inget.
Jag fick gå i pension i förtid.
Tydligen har några blivit befordrade. Det var vad jag fick höra.
- Vad ska du göra? - Jag vet inte.
Jag ska träffa personalchefen, men... Och du?
De vill omplacera mig till Vesoul. Vad ska jag göra där?
Jag hade föredragit Marseille.
- Du kan gå till personalchefen nu. - Okej.
Jag har bytt protokoll 57. Då slipper man gå via HCM8.
Berätta vem ni är med ett ord.
- Hur då? - Välj ett ord som beskriver...
- er, som ni ser er själv. - Det är svårt.
- Ett ord? - Ja.
Ett ord...
Jag skulle kunna säga...
Men ändå inte, för då...
- Ett enda ord. - Ja. Ett ord...
Det ändras, ju. Jag är mer som en... Hur ska man säga?
- En bubbla? - Bubbla?
- Inte? - Ser ni mig som en bubbla?
- Nej, inte alls. - Men varför...
- Ni gjorde en bubbelgest. - Nej, inte alls.
- Vad märkligt. - Ordet 'bubbla' bara dök upp.
- Ska vi ta nästa fråga? - Ja, varför inte?
Rollen ni trivs bäst i. Ledare, följare?
Visst.
Det var en fråga.
Självklart. Följare, ledare.
Jag är osäker på om hon klarar det.
Mélanie...
Vi har diskuterat och vill att du presenterar dina resultat i april.
- Jag, i april? - Ja. Och det är inte bara vi.
Givarna är också där, så det är en viktig presentation.
Jaha, men jag... Jag vet inte om jag klarar det.
Självklart klarar du av att prata inför styrelsen och givarna.
De vill att vi visar att vi är ett ungt team.
Ja, självklart.
- Vi kan väl bestämma det? - Ja.
- Bra. - Tack.
- Hej! Jag har sömnproblem. - Hej! Jag har sömnproblem...
- Jag sover konstant. - Jag sover jättedåligt.
- Så där... - Se upp, Michel!
- Jag föreslår den här. - Det är en svag sömntablett.
- Det är vitamin C, B1, B6... - Gå annars till läkaren...
- för att få något starkare. - Det är väldigt stärkande.
Vad är det med dig?
Slappna av.
Häng inte upp dig på det. Ibland går det bra, ibland inte.
För tillfället är det mest inte.
Hur är det?
Monsieur! Monsieur!
Krama min hand!
Monsieur? Är allt bra?
Krama min hand om ni hör mig.
Det är ingen fara.
- Har ni ont nånstans? - Nej...
- Vi ska ta hand om er. - Jag tar blodtrycket. Slappna av.
Jag hittar inget fel på er.
Är ni stressad?
- Inte särskilt. - Hur är det med er familj?
Min familj? Bra.
- Och är allt bra på jobbet? - Ja, det tycker jag.
Alla är uppsagda, men annars är det bra.
- Men inte ni? - Jag... Jo, faktiskt.
Men de erbjöd mig något annat direkt, så det är lugnt.
Jag tror att ni fick en ångestattack. Ni bör nog gå och prata med nån.
- Nån? - En psykolog.
Monsieur Pelletier?
Slå er ner.
- Allvarligt? Ska vi prata så här? - Ja.
Vad... Jag vet inte...
- Säg nåt. - Det är ni som ska prata.
- Madame Brunet? - Ja.
God dag. Stig på.
- Ska jag lägga mig ner? - Nej, inte än.
Sätt er där, mittemot mig. Precis så.
Ursäkta, men jag fattar inte riktigt grejen.
Börjar jag sova igen om jag pratar med er?
Ja, det är målet med psykoterapi.
Att sätta ord på en smärta kan göra den lättare att uthärda.
Vad betyder det? Jag är inte...
Förstår ni vad jag menar?
Läkaren sa att jag behövde gå och prata med nån.
Tills motsatsen har blivit bevisad, så är jag nån-
-och jag är psykoterapeut.
Ja, men det här, psykoterapi, är det bättre än sömntabletter?
På ett sätt, ja. Eftersom ni är här, så fungerar inte tabletterna.
- Eller vad tror ni? - Jag vet inte.
Vi var tillsammans i nästan tre år.
Det tog slut för ett år sen.
Det kan ha att göra med att pappa lämnade mamma när jag var fem år.
Förlåt, jag kan inte...
Han förstörde allt. Vi var så lyckliga.
Det är jobbigt att han inte är kvar.
Er pappa eller ert ex?
Nej, nej. Pappa träffar jag en gång om året.
- Varför fick ni en panikattack? - Jag vet inte.
Vad kan det ha varit? En depression?
Ja, kanske.
Men en depression är en svår sjukdom. Är ni deprimerad?
Nej. Eller jag vet inte...
Jag är ensam, alltså jag lever ensam.
Ibland är det... Men jag är inte...
Ni kan inte sova och ni svimmade i tunnelbanan.
Hur skulle ni beskriva ert tillstånd?
- Med ett ord? - Om ni vill.
En bubbla?
Ni måste intala er att ni får vara med andra och får vara lycklig.
Förälskad och lycklig.
Det är lätt att säga, men inte alltid lätt att lyckas med.
Det räcker inte med att förstå problemet för att lösa problemet-
- men man måste förstå problemet för att kunna lösa det.
Nej, nej, nej!
- Vadå nej? - Den där är inte ni.
- Vad är jag, då? - Det finns pesto och pesto.
Det här är pesto. Lämna tillbaka den om ni inte tycker om den.
- Den är dyrare. - Ja, men mycket bättre.
Hej!
- De bästa oliverna är de dyraste, va? - Ja.
Jag har två varianter i min butik: de billigaste och de bästa.
I en perfekt värld är det samma, men det är i en perfekt värld.
Jag vet att ni har pengar, så ta de dyraste. De är faktiskt bäst.
- Ska jag ta åt er? - Ja.
Hamza! Servera damen!
- Vilka vill ni ha? - De längst in.
- De är dyrast. - Jag vet. Tack.
- Hej! Hur är det? - Varför undrar du det?
- För att det var längesen vi sågs. - Allt är bra.
Det kunde ju inte jag veta, det var därför jag frågade.
Säg att allt är bra, då.
Jag håller med henne. Registrera dig på Tinder eller Happn.
- Det sa hon inte. - Jo.
Jag kan psykologer. Om man översätter det hon sa-
- så får du jobba lite för att träffa nån.
- Vill du prata med din bror? - Visst.
Laurent! Laurent!
- Tjenare! - Hej! Allt bra?
- Ja, absolut. Och du? - Ja.
- Hur är det i Paris? Lugnt, eller? - Ja, du vet. Det är Paris.
- Mycket folk. - Är du på Facebook?
- Fortfarande inte. - Hur ska du då träffa nån?
- Jag är singel, men jag är inte... - Du måste ut ur din bubbla.
Skapa ett konto
'Vilken Rémy Pelletier är ni?' Jaha.
Om du och killen gillar varandra, så skickar han dig ett meddelande.
Sen kan ni prata och kanske ses.
- Ska jag beställa mat? - Absolut.
Då är det bäst att ses på ett säkert ställe.
Dessutom har du platstjänst på.
Om killen som du gillar, och som gillar dig, är i närheten-
- så får ni en Crush. Det är som en match på Tinder.
Italienskt, japanskt, kinesiskt... Till och med danskt.
Han är snygg. Titta.
- Absolut. Gilla, gilla, gilla! - Det är gjort.
- Vet han var jag bor nu? - Nej.
- Han vet bara området. - Sushi, maki eller spett?
Ladda upp ett foto...
Jisses! Hur ser jag ut?
Han har bara en bild där ansiktet är i skugga.
- Man ser inte hans ansikte. - Det är inte bra.
Vidrig! Han är ju superläskig.
- Tonfisk, lax eller räka? - Tonfisk.
Han är till dig.
Läskig, men jag gillar honom. Sexig.
- Ska jag gilla? - Ja.
Bekräfta. Då var det klart.
Du har en Crush. Med killen som du gillade förut.
Crush, crush, crush! Skicka nåt.
- Vad ska jag skriva? - 'Hej! Läget?'
Nej. Vänta lite.
- Tog du söt soja? - Söt och salt. En halvtimme.
Skriv 'läget?', inte 'tjena'.
Varför inte? Man säger ju hej.
- Ja, men 'tjena, läget'? - Det låter märkligt.
- 'Tjena! Läget?' - Ja. Det räcker med 'läget?'.
- Du låtsas vara spänd. - Du är mer en 'tjena hej'-tjej.
Alltså blir det 'läget?'.
Vänförfrågan
Mathieu Bernard.
- 'Bra.' - Bra början...
'Restaurangbesök med polarna'...
'Tillbaka på kontoret. Det gör ont!'
Inte illa.
Då så... Mathieu Bernard.
Underbart.
- Vad hette läraren? - I historia och geografi?
Tournaire. Kommer du inte ihåg honom?
Som vi skrattade!
Han var otrolig. En dag sa han:
'Förhör för alla på torsdag! Nej, på tisdag!'
'Sa ni torsdag eller tisdag, monsieur?'
'Börja inte! Inte torsdag, tisdag!'
Vi vek oss av skratt och förstod ingenting.
Torsdag, tisdag. Det var hysteriskt roligt.
- Minns du inte honom? - Nej. Gick vi i samma klass?
Ja!
Klass 6:4, 5:2, 4:4.
Och Tourbon. Fanny Tourbon.
- Fanny...? - Tourbon.
- Tourbon. Fanny. Fanny Tourbon. - Ingen jag minns.
Pierre Chaffrai, Sébastien Calone, Anthony Cadoret, Laura...
- Karine Pélisson. Lång, mörk. - Var hon lång?
- Hon hade... - Lockar.
Hon hade problem, i huvudet.
Hon åt en katt.
Bussen! Skolbussen på morgonen.
Ibland var vägen stängd på grund av snön. Då började de längst bak:
'Stängd!'
Då började jag: 'Stängd! Stängd! Stängd!'
Då satte alla igång. 'Stängd, stängd, stängd!'
Vi bara körde på. 'Stängd!'
Jag minns ingenting. Du minns allt, men inte jag.
- Jag kallades för Hårddisken. - Hårddisken?
- Var du Hårddisken? - Ja.
- Jaha! - Hårddisken. Minns du?
Jag vet inte vad jag ska säga.
Jag har inget särskilt att berätta.
Ni har en Crush!
Visst är det konstigt att han inte sa något?
Man kan prata om vädret, vad som helst, men ingenting!
Han sa ingenting. Jo, han sa...
Det känns som att jag har letat i åratal efter dig. Var har du varit?
- Jag visste inte vad jag skulle säga. - Ångest!
- Det är inte roligt. - Jag kan se dig framför mig.
Han såg bra ut och log och så, men han sa ingenting.
- Varför gick du inte? - För att jag är för snäll.
Jag kan inte säga: 'Du är tråkig.' Det klarar inte jag.
Vad är problemet med 'att vara för snäll'?
Mina relationer har inte fungerat för att jag...
Jag säger alltid ja.
Jag är för...
Jag är för snäll.
Skörhet kan ibland vara en styrka.
Ja, men...
Guillaume...
Jag tyckte så mycket om Guillaume att...
Hur ska jag säga? Jag gick med på allt, accepterade allt.
Allt han sa. Han fångade mig i en spiral. Jag kunde inte stå emot.
Då så... Här är det.
Jag bjuder inte in dig. Jag ska upp tidigt.
- När? - Halv sju.
- Perfekt. Hon är 06.50. - Va?
- Åh nej! - Jo.
Jag ville inte stå emot, det var starkare än jag.
Det var en känsla av att inte nudda marken, av overklighet.
Som om jag hade blivit bortförd av en tornado.
Vi började umgås mer och mer, mest hemma hos honom.
Att vara hemma hos honom blev en flykt från verkligheten.
- Hur skjuter jag? - De tar dig!
Jag har alltid varit-
- duktig, harmonisk... Jag blev som förbytt.
Jag hade ingen tidsuppfattning. Tiden blev... elastisk.
En timme kändes som en sekund, vissa dagar som sekel.
Kom igen! Kom igen, Blaise!
- Se upp! - Kom igen! Nu! Ja!
Var det Zlatan eller inte?
- Var det inte offside? - Nej.
Vad är offside? Är inte det när bollen är... i rektangeln?
Nej, det är inte offside.
Om det hade varit offside, så hade domaren...
Hon hade rätt!
Jag har ingen bror. Jag tyckte om att hänga med killarna.
Man verkligheten kom i kapp.
Handla tillsammans, de vardagliga problemen... Han gillade inte det.
- Är Pastore fortfarande skadad? - Japp!
- Vad är det? - Inget.
- Det lät som om du inte bryr dig. - Jag bara sa att han var skadad.
Det är mer för att Pastore alltid är skadad.
Jag tror att tvåsamheten dödade hans känslor.
Genom att följa honom tappade jag mig själv, men...
Är det inte match i morgon?
Som om jag älskade honom mer än mig själv.
Är det inte match i morgon?
Jo, mot Amiens. Jag vet inte om jag ska kolla.
Jag älskade honom så mycket att han var allt och jag inget.
Men det var så härligt att vara inget.
- Det var allt. - Och det var för ett år sen?
Ja. Ett år som jag tjatar om det och bara gråter. Jag förstår ingenting.
Som jag redan har sagt så verkar ni inte ha sörjt färdigt.
Jag vet inte om jag vill glömma Guillaume.
Att sörja färdigt betyder inte att glömma.
Det betyder att lära sig leva med det.
Vill ni vara lycklig?
Minnas och acceptera det förflutna för att leva i nuet...
Det är lätt att säga, men... Ni får vara lycklig.
Det räcker inte med att förstå problemet...
Hej! Allt bra?
Vad kul att se dig!
- Du ser ut att må bra. - Jaså?
Jag vet att du inte vill följa med, men jag ville säga hej.
- Följ med. - Nej.
Du kan inte stanna ensam i Paris. Det är ju jul!
Mamma vill ha alla där i kväll. Hon skulle bli så glad. Följ med!
- Hon kan komma till Paris i stället. - Är du fortfarande arg på henne?
- Hon bor ihop med en idiot. - Hon får bo med vem hon vill.
Hon valde att bosätta sig långtifrån oss.
Om hon vill träffa oss, så får hon komma hit.
- Det är jättetråkigt. - Ja, men så är det.
Jag ska vara ärlig. Du ser inte ut att må bra.
Det har du inte gjort på länge.
Ta inte illa upp, men du borde gå och prata med nån.
- Det gör jag redan. - Gör du?
- Hjälper det inte? - Jo.
Jag måste gå.
Hej då.
God jul.
- Capucine! - Ja?
Ringer du när tåget passerar?
Självklart. Hej då!
- Lämnar du stationen nu? - Ja.
- Ser du mig? - Du ser mig inte, jag ser dig.
- Är du i främre delen? - I andra vagnen. Ser du mig?
- God jul. - Du med. Kram.
Gick resan bra?
Hej, parisaren!
- Allt bra? - Ja. Och själv?
- Har du klippt dig? - Tar du tårtorna, pappa?
Hej! Hur mår du? Har du sett som han har växt?
- Allt bra med er? - Jadå.
- Får jag ta min Switch? - Vad sa vi, Emile?
- Jag fick ju ta med den. - Måste vi upprepa oss, Emile?
- Tog du vår Babycook? - Har du bilnycklarna?
- Kan vi stå hos grannarna? - Ja. De är inte där.
Mamma, har du en huvudvärkstablett?
Ta Phils väska med!
Tjena! Läget?
- Körde ni mc hit? - När får jag en fyrhjulsdriven bil?
- Kan ni inte ha honom här en vecka? - Det är för mycket snö för mc.
- Får du också åka mc? - Får jag säga som det är?
Sen när är det förbjudet att vara två på en mc?
Hej, brorsan! Läget? Du har väl inte slutat klättra?
Ska du köpa bil?
Här kommer pommes frites!
Du har inte svarat, parisaren. Allt bra? Mer pommes frites?
- Faktiskt inte. - Vill du inte ha mer pommes frites?
Förlåt.
- Det är inte så bra. - Inte?
- Hur är det på högstadiet? - Bra. Jag har börjat få vänner.
Tydligen så har jag...
en... depression.
- En depression? - Ja, nåt sånt.
- Har du varit hos läkaren? - Ja.
Han sa åt mig att gå till en...
- En psykoterapeut. - En vad för nåt?
En psykoterapeut? Men du är väl inte galen?
- Nej, mamma. Men... - Men vad? Du är normal, som vi.
En depression handlar inte om att vara galen eller inte.
Man är trött och stressad, det är allt.
Han har en ny flickvän. Maria.
- Du behöver inte berätta allt. - Jo.
- Vem vill ha mer pommes frites? - Jag!
Ge honom pommes frites.
- Här. - Nej, tack.
- Jag har redan druckit. - Lite bara. Skåla med oss.
- För julen! - God jul.
Kan vi inte gå ditåt för en gångs skull?
- Varför vill du det? - Vet inte. För att titta.
Nej. Vi går inte dit. Du vet att pappa inte vill det.
Provocera dem inte. Du vet hur de är.
Man får lov att ändra sig.
Det där med psykologen, är det sant eller inte?
Det är sant.
- Annars, då? Har du tjej? - Nej.
Att vara singel i storstan gör väl att man känner sig än mer ensam?
- Ja, men jag gillar anonymiteten. - Hur då?
Du vet när jag var med Félicité, den svarta tjejen från Sainte Foy.
Jag var ute med henne en lördag kväll.
Söndag morgon på marknaden pikade alla mig för det.
Det är därför som jag inte kan bo här.
Det är sämre luft i Paris, men jag kan andas där.
Det var den Charlotte tog.
- Har ni ekologiska ägg? - Självklart.
Iles! Hämta ekologiska ägg åt mig!
- Var är ekologiska ägg? - Vi har bara normala.
- Då tar jag väl normala. - Han bad om ekologiska.
Varför måste de tvunget ha ekologiska?
Inte vet jag! Det är sundare.
De röker, men måste ändå äta ekologiskt.
Folk gör som de vill, Iles.
Jérémy och Pablo kommer också. Och Charlotte. Alla. Du kommer väl?
'Ekologisk potatis, ekologisk couscous!'
Du är för tråkig. Du vill aldrig göra nåt. Vi ska dansa. Det gillar ju du.
Vad sysslar ni med? Ge mig äggen!
- 'Inte ekologiska.' - Det gör inget.
Varsågod. Label Rouge-ägg från Sarthe. Väldigt fina.
- Ursäkta, men ni pratade om dans. - Ja?
- Känner ni till konpa? - Nej.
Det finns dans och så finns det dans. Konpa är riktig dans.
Min svåger lär ut det.
Han är i slutet av gatan, bakom indiernas dvd-butik.
- Vad är det för slags dans? - Konpa är... kroppars samklang.
- Kroppars samklang. - Varför inte?
Är det nån här?
Vad är det?
Det kan vara ett fel.
Vi förbättrar era arbetsförhållanden.
Det här är fel. Do you speak French?
Nej!
'Det har blivit nåt fel här.'
Hjälp mig!
Ja!
Jag kommer!
- Hej! Allt bra? - Ja.
- Kan du komma två sekunder? - Varför...
Flickorna vill behålla två.
Det låter knäppt, men en är vit och då tänkte jag på dig.
Vi tänkte på honom.
- Jaha! Men nej. - Titta så söt den är!
- Jag vill inte ha en katt. - Inte jag heller.
- Men det är du som har fått dem. - Se så söt den är!
Jo, men... Den är jättesöt.
Verkligen jättesöt.
Ja, men jag...
Inte den. Den här får du.
Du måste ju vara hungrig.
- Har ni skaffat katt? - Ja.
- En katt? - Ja. Jag vet inte om det är bra.
Du får köpa den i dag, men man måste byta mat regelbundet.
Kebab-Ali sparar ibland bitar åt de som bor här.
Amir får ben till sin cocker spaniel.
Amir är telefonreparatören bredvid kinesernas thaimassage.
- Samma gata som tvättomaten? - Nej.
Gatan där det finns en västindisk frisör som är från Mali.
Bredvid säljs falafel där det förr var...
Vänta lite. Vad gör du där? Stanna här med mig.
Är du inte riktigt klok?
Du stannar med mig. Hör du det?
Men...?
Jag börjar med att genborttagningen för att stärka immunförsvaret-
- och avslutar med resultaten från Toulouse.
Ingen panik, det är två månader kvar.
Hur många är de i styrelsen?
- Färre än förra året. Ett trettiotal. - Trettio?
Tio eller trettio, det kvittar.
- Fokusera på dina resultat. - Ja.
- Ska jag lära mig texten utantill? - Det behövs inte.
Är du säker?
Jo, lär dig den utantill.
Jag vet inte vad du sa till personalchefen, men han älskar dig.
Han föll för dig och tycker att du har en unik personlighet.
Plats 2029 är din. Slå dig ner.
Du tar hand om 200-300 kunder per dag, samma som i simulatorn.
Frågor tar du via internchatten.
Vet du vad som har hänt mina gamla kolleger?
Det... Men här är supertrendigt.
Vi har pingisbord och allt.
Varsågod, sätt igång. Låtsas inte om mig.
Farfast kundtjänst, Rémy Pelletier. Vad gäller saken?
- Mitt paket har inte kommit. - Då ska jag undersöka det.
Kan ni ge mig ert beställningsnummer?
- Datumet? - Nej. Beställningsnumret.
Det har jag inget.
- Jag... - Du måste ha beställningsnumret.
- Jag behöver det numret. - Jag har inget.
Jag fyller år i dag.
Jaså? Grattis på födelsedagen.
Byt ämne.
Min present var i paketet. Det skulle komma i dag.
- Jag förstår, madame. - Jag fyller hundra i dag.
- Det är ju otroligt. - Det är inte kul att bli gammal.
Hon fyller hundra.
Det enda jag kan göra är att... Hallå?
Madame?
God dag, jag-är-er-nya-kollega. Jag-heter-Jenna.
God-dag, jag-heter-Rémy.
Varför pratar du som en robot?
- Jag svarade bara. Det var du som... - Om du undrar något, så...
Ja, jag undersöker saken.
Bara fråga. Jag har varit här i två månader och det är lite märkligt.
- Allt-är-så-trevligt-här, agent 2029. - Hallå ja, jag har undersökt saken.
Okej-okej. Förlåt...
Farfast kundtjänst, Rémy Pelletier. Vad gäller saken?
- Jag gillar lunchrasten. - Jaså?
Så du är ost?
- Vad menar du? - Det finns tre sorters killar:
De som tar ostburgare, de som tar hamburgare-
- och de som tar nuggets. Det är stor skillnad.
Nuggetskillen är mjuk, trevlig och vill inte vara till besvär.
Jättesnäll, men tråkig.
Hamburgerkillen är stöddig. 'Jag skiter i er.'
Supersexig, men kan vara en idiot. Man får se upp.
Men ostkillen har stil.
Han har stake, men visar det inte.
Han älskar nyanser och former.
- Jaså? - Ja.
Jag gillar ostkillarna.
Du är en ostkille, men inte särskilt pratsam.
Förlåt. Jag sover dåligt just nu.
- Det gör mig lite bisarr. - Bisarr?
Ja. Jag känner mig ur gängorna.
Jaha! Bisarr. Du är konstig.
Nej, inte alls. Jag är bara bisarr.
- Inte konstig. - Bra.
Min lille sötis.
Du ska få heta Nugget. Okej?
Nugget!
Nugget...
Jag heter Nugget och älskar jordnötter. Jag är Nugget.
Jag är Nugget.
Inga pussar?
Jo, du vill ha pussar.
Titta.
De är duktiga.
Nugget?
Nugget!
Jag ville inte ha nån katt.
Men jag tog hem honom, gav honom mat, ett namn...
Nu är han borta och det gör mig galen.
Han har säkert blivit ihjälkörd och det är mitt fel.
- Är ni säker på att han är död? - Inte säker, men...
Men ni tror ändå att han har blivit ihjälkörd?
Ja... Han är ju så liten.
Ni måste tro på livet. Tro inte det värsta varje gång.
- Men risken är stor att... - Inte alls.
Vad gör du där?
Är du ensam?
Jag förstår inte.
Vill du inte berätta?
Har du blivit övergiven?
Jag kan inte ta dig.
Jag jobbar hela dagarna och bor ensam.
Dessutom är jag deprimerad.
- Hur menar ni? Ni sa ju att... - Jag tycker det, ja.
Ni har depressiva symtom, men ni har inte en depression.
- Så jag har inte en depression? - Tillbaka till katten.
- Vad kände ni? - Att jag för otur med mig.
Det har jag alltid gjort.
Vi måste avsluta för i dag.
Men ni har nog satt fingret på något viktigt.
Fundera till nästa gång på varför ni för otur med er. Det vill jag veta.
Förresten, tjejen på jobbet, har ni setts utanför arbetsplatsen med?
Nej. Jag är rädd för att hon kommer att bli besviken.
Det blir hon inte. Tro på er själv!
Okej. Hej då!
Hej, är det 2129?
Tittut! Nu ser du ingenting.
Tittu! När åt du senast?
- Ja? - Det är Jenna.
- Får jag din telefon? - Jag ska bara avsluta.
Hej! Är det er dotter?
- Är du min dotter? - Nej. Hans prinsessa.
- Hon är min prinsessa. - Hon är väldigt söt.
Har ni katt nu? Alla verkar ha det nu.
- Märkligt. - Ha en trevlig kväll!
- Hamza! Var är du? - I kassan.
Inkassera, då!
Välkommen hem till mig.
- Sovrummet? - Ja.
- En öl? - Gärna.
- Vad är det? - Inget, bara nåt som jag...
- Får jag? - Visst. Här.
- Tycker du om att dansa? - Jag gillar att titta på det.
- Dansar du aldrig? - Sällan. Jag går ju aldrig ut.
- Då dansar du aldrig. - Nästan aldrig, nej.
Vad är det?
Det är en del av...
IL6 från Jaguars K-serie. En mytomspunnen motor.
- Finns det? - Självklart.
IL6 från K-serien, Ferraris första V12:a-
- Porsches boxermotor, BMW:s 6L-motor...
Du är verkligen en fantast.
- Känner du till förbränningsmotorer? - Ja. Eller nej.
Det börjar med en gnista.
En gnista antänder tändstiftet och det blir en explosion.
Sen är kedjereaktionen igång. Kolven som arbetar... Det är otroligt.
Den kemiska energin omvandlas till mekanisk energi..
Allt sätts igång av en enda liten grej.
- En gnista. Det är fascinerande. - Ja...
Vad gör du?
- Jag vet inte. Du... - Nej.
Jag trodde att...
Nej, för... Nej.
Jag ber om ursäkt. Jag...
- Går du? - Ja.
Du får ursäkta, men...
Det blev lite för mycket hamburgerkille över det.
Jaha, men jag tänkte inte...
- Hej då! - Jaha, hej då.
Det är inte klokt vad lätt det är att träffa nån nu för tiden.
Man skickar meddelanden och sen ses man på en bar.
Men dagen efter... Man skickar meddelanden, det var trevligt-
-men intresset är borta.
Jag gör som Guillaume.
Han träffar en massa tjejer...
Ja, så gör Guillaume. Och ni? Varför gör ni det?
För att ha roligt eller bara göra som Guillaume?
Jag vet inte.
Den här killen, var det ett riktigt möte?
Vad är det?
Det sker av en slump, men förblir utan att man vet varför.
Så ni är emot allt det där, Happn, Tinder, dejtingsajter?
Nej, jag är inte här för att säga vad jag tycker.
Jag tycker att sociala medier förstör det sociala umgänget-
- men jag är här för att lyssna på er och få er att förstå det ni säger.
Det jag hör är att 'Trinder' ger er njutning för stunden.
Det fungerar, men är inte det ni söker.
- Och nu har ni tröttnat. - Det stämmer.
Jag tror att ni har för höga förväntningar.
Ni måste träffa någon som ger er något.
- Monsieur? - Ja?
- Är ni Musclor 75? - Jag? Inte alls.
- Väntar ni på någon? - Ja.
- Får jag släcka? - Nej.
- Jag heter Kevin. - Nej.
- Jag heter Jack. - Nej.
- Ali. - Nej.
- Tom. - Nej.
- Ben. - Michel.
- Ni måste gå. Jag väntar på nån. - Men jag har gått.
Jag är ute. Det är ni som inte är inne.
Ni har rätt. Ursäkta mig.
Jag kommer!
Musclor... En granne. Ursäkta mig.
Vem är det nu?
Mamma? Jag ska förklara...
Det är min... Det är mina...
Det är min apotekare.
- Kommer jag för tidigt? - Nej.
Jag har sovit för länge.
Det börjar bli seriöst mellan mig och Amaury.
- Jag vill att du träffar honom. - Ja.
- Lyssnar du? - Ja, nej, ja.
Du tänker bara på det du läser. Ge mig det.
Jag vill gärna träffa honom.
Biologi har alltid avancerat genom att utforska det oändligt lilla.
Var mer dig själv. Och läs inte innantill hela tiden.
Jag lyckas inte lära mig det utantill, så jag måste.
Jag kommer inte att få ur mig ett enda ord i morgon.
Du måste vara övertygande, annars får vi inga bidrag nästa år.
- Det har redan hänt. - Jag vet.
Börja om.
Jättebra. Jag har tagit fram ert ärende. Ett ögonblick.
2029?
Jag sätter igång sökningen nu.
- Surar du? - Nej.
- Förlåt för häromkvällen. - Ingen fara.
Jag ville att du skulle springa efter mig.
- Jag satte er på vänt. - Det hängde sig. Jag gör om det.
Efteråt förstod jag att du inte skulle göra det.
Jag trodde att det var tvärtom.
Är du upptagen i kväll?
- Nej. - Jo, du är upptagen.
- Med vad? - Hemligt, annars kommer du inte.
- Ett ögonblick, monsieur... - Madame...
41 rue du Temple.
Var det menat till mig?
- 41 rue du Temple... - Nej, det har inte med er att göra.
- Det kommer inte att gå. - Jo. Du kan ju ämnet.
- Gör det nåt om jag går? - Nej, inte alls.
Hej då!
- Hej! Allt bra? - Ja.
- Lägg dig tidigt. - Det har jag redan gjort.
- Ring mig efteråt. - Tack. Sov gott.
Vad är det?
Jag är inte trött.
Steevy...
Ni har en Crush
- Hej! - Hej! Jag är Steevy. Allt bra?
Vilken söt katt du har.
Vad den rör sig. Jag tycker verkligen om den.
Kattungen!
- Vi har druckit upp alla öl. - Åh nej!
- Du måste gå. - Nu?
Jag ska upp jättetidigt. Det är jätteviktigt.
Jag älskar dina tänder.
Jag kan väl stanna ett litet tag?
Nej, du måste...
Hur är det?
Inte så bra, va?
Ska jag hjälpa dig?
- Hallå? Méla? - Hej... Capu?
- Ja? - Hej, det är Steevy.
Vad betyder det, 'jag är stivi'?
- Jag heter Steevy. - Ursäkta, men vem är ni?
Jag är en vän till... Jag är en vän till...
- Mélanie? - Ja. Jag är Mélanies vän.
- Hon mår inte så bra. - Va? Vad menar ni?
- Hon gav mig mobilen. - Vad har hänt?
Hon har kräkts överallt.
- Var är ni? - Hos henne. Hon har kräkts överallt.
- Är hon vid medvetande? - Jag vet inte.
- Allt bra, Capu? - Jag är Capucine.
- Steevy! - Hallå? Hallå?
- Är du Capu? - Ja.
- Var är hon? - I vardagsrummet.
- Vad har ni gjort? - Inget. Druckit öl och rökat.
- Vi drack vodka också. - Hon går på medicin.
- Méla! Hur är det? - Gå inte där.
Steevy, ni kan gå nu. Jag är här nu.
Du också, Amau. Vi sköter det här själva.
Vi löser det här ihop.
- Ska jag inte stanna? - Nej. Vi behöver lugn och ro.
- Är du säker? - Ja. Jag ringer dig i morgon.
- Hej då, Amélie. - Hej då!
Hon heter Mélanie.
- Jag har kräkts. - Vi såg det. Vad tänkte du på?
Hjälp till lite. Kan du stå upp?
- Föredraget... - Ja. Föredraget.
Och varifrån kom killen? Jag tycker synd om dig.
- Hej då, Steevy. - Han har gått.
Hjälp till! Nej! Ha kvar benen så. Ett, två, tre...
Det gör dig gott.
Mélanie! Vakna!
Klockan är sju. Vi måste gå om tio minuter.
Skynda dig!
Upp med dig!
- God dag. - God dag.
- Inte mer kaffe. - Jo. Det gör dig gott.
Mélanie, titta! Delcourt är här.
Jag flög från New York, så jag har jetlag.
Mélanie Brunet som jag berättade om.
- Så det är ni som ska tala? - Ja.
- Ert team blir bara yngre. - Ja. Hon är otroligt duktig.
Mélanie, det kommer att gå bra.
Ibland...
Ibland är skörhet en styrka.
Det som vid första anblicken verkar vara en paradox-
- kan vara oumbärligt i kampen mot cancer.
Vårt forskningsinstitut är granne med sjukhuset.
Ibland på vägen till jobbet hälsar jag på patienterna.
Jag vet att en del av mina kolleger blir illa till mods av det-
- men när jag ser sjuka barn, ibland obotligt sjuka-
- så blir jag påmind om varför jag är forskare.
Inom sjukvården, och då särskilt cancervården-
- brukar vi förgöra allt runt tumören i stället för cancercellerna.
Immunterapi aktiverar och stärker immunförsvaret.
Om immunförsvaret förgör tumören, blir det färre skador-
- till skillnad mot kemoterapi, som kan förstöra immunförsvaret.
I dag kan vi se cancer som en balansrubbning, inte som ett angrepp.
Allt är ett tänkbart utbyte av främmande kroppar.
Det är själva utbytet som är viktigt.
Hej! Vad rekommenderar ni för ris?
Kom.
- Jag brukar ta det här. - Inte det. Det är inte ni.
Jag ska ge er riktigt ris.
- Tuggmotstånd eller mjukt? - Mjukt.
Ta då japanskt ris. Det här är från Uonuma där andarna flyger.
Det för er ut på en resa, en riktig resa.
Ni kommer att älska det.
Hej! Mansour, vilken av de här två hummus-sorterna är bäst?
Kortas. Lite mer citronsmak.
Åtta euro, tack.
- Med kort? - Ja.
Vet ni vad 'basmati' betyder? Parfymens drottning. Det är hindi.
Och det här är iranska pistagenötter. Smaka.
Hej då!
Hej!
- Ni gör framsteg. - Gör jag?
Den här är från Perigord.
- Känner ni till konpa? - Nej.
Konpa är en pardans. Min svåger håller i en kurs varje fredag.
Jag lägger täckte runt dig så att du håller värmen.
Känns det bra? Säkert?
Monsieur, följ med mig.
- Dembo! - Pappa!
Oroa er inte, han andas. Vi för honom till sjukhus.
- Har ni ont i huvudet? - Nej.
Jag ville veta hur det gick för mannen, om han dog eller inte.
När pappa gav sig av, frågade jag hela tiden när han skulle komma hem.
Jag såg mamman krama om dottern jättehårt.
De grät båda två. Hon kramade henne så att det gjorde ont.
Hon såg sin pappa försvinna iväg.
Det var fruktansvärt.
Undrade ni också om ni skulle få återse er pappa?
Ja.
Varför träffar ni honom inte längre?
Min pappa? Jag vet inte.
Han bosatte sig i USA och...
Han är gift med en amerikanska, som inte vill träffa mig och min syster.
Han har sitt liv där.
Ni verkar ha lättare att förlåta er pappa än er mamma.
Hon var den som tog hand om oss.
Jag vet inte varför jag är argare på henne än på honom.
När hon drog till Amiens, så var jag 20 år. Jag stod på egna ben.
När någon ger sig av, är det som när någon dör.
Man måste jobba på det.
Hon log...
- Hon grät inte... - Vem?
Cécile, min syster. Hon var som flickan vid branden.
Cécile? Berätta.
Cécile, min lillasyster, dog i cancer när hon var sju år.
Det har ni aldrig sagt.
Jag har inte tänkt på det.
Jag var tio år.
Min lillasyster Cécile, som var sju år, blev sjuk och...
På mindre än tre månader var hon...
Förlåt...
Sista gången jag var på sjukhuset sa läkarna till mina föräldrar...
att det var slutet.
Mina föräldrar sa att jag inte fick...
att jag inte fick ta farväl.
Sista dagen log hon mot mig som flickan vid branden.
Som om hon ville säga: 'Toppen. Du överlever.'
Jag ville krama henne, men mamma sa att jag inte fick röra henne.
Två dagar senare begravde vi henne.
Sju år. Det är för jäkligt att dö när man är sju år.
Och det var efter hennes död som ni sa att ni för otur med er.
Jag känner mig skyldig för att jag lever.
Som när ni fick fortsatt jobb medan era kolleger blev arbetslösa.
Det är kanske dags att sluta känna er skyldig.
Ni får lov att leva, Rémy.
Och ni får vara lycklig.
Du har tid med allt som pensionär, sa de, men jag hinner ingenting.
Och hemma, min fru är ju som ni vet lacaniansk-
-och hon pratar oavbrutet.
- Du ska väl inte gå? - Jag kommer tillbaka.
Jobbar inte du kvar på sjukhuset?
Blickarna är svåra.
Men jag är gladare nu när jag är mig själv.
Förut låtsades jag vara nån annan-
-vilket är outhärdligt.
Mamma tvingade mig att klippa håret. Jag valde inte själv.
- Sen blev jag uppsagd. - Han låtsas tala i telefon.
Jag tror att han avlyssnar alla mina samtal.
- De tog allt. - Vi flyttade varje år under fem år.
- Men jag ser att mobilen är avstängd. - Sen dog fem.
Hon sa: 'Jag ska köpa cigaretter.' Det var vad hon sa.
Jag såg henne aldrig igen.
Fem. Fem. Jag har inga problem med siffran fem.
Det händer alltid dåliga saker.
Är du lite deppig?
Nej. Inte alls.
Jag satt och tänkte på allt som folk har berättat för mig-
-innan de fick ur sig det viktiga.
Men jag slutar om några dagar.
Det kommer att bli svårt att stänga dörren efter sista patienten.
Jag undrar vad det hela har tjänat till egentligen.
Vad vill du att jag ska säga?
Det hör till det förflutna. Glöm det.
Men sluta... Nej!
Jag har ingen lust att glömma.
Ni har inte heller glömt Cécile.
- Tyst! Säg inte så! - Nej! Jag tänker inte vara tyst.
Ni har problem med att sörja Cécile, inte jag.
Det hade varit mycket bättre om alla hade pratat.
Ni förstår inte hur svår er tystnad är.
Den är tung.
Rémy!
Jag vet inte... Om jag skulle träffa en kille en dag, på riktigt-
- så vet jag inte om jag vågar säga vem jag verkligen är.
- Att jag har gått hos en psykolog. - Varför inte?
Det är inte så sexigt.
Det fungerar sällan om man inte är ärlig.
Jag är inte särskilt intressant.
Jo, det är ni. Jag har lyssnat på er i ett halvår. Ni är intressant.
Dessutom, för att jagen ska bli vi, så måste jagen bli sig själva.
- Förlåt? - Båda måste vara sig själva.
Ni kan inte träffa nån förrän ni har löst era personliga problem.
Tro på livet.
Ett möte är att dela saker som man inte trodde gick att dela.
Det enda som saknas är att ni ska älska er själv lite mer.
Då så.
Eller hur?
Det går inte att älska om inte ni älskar er själv lite grand.
Vi ses nästa vecka.
Mamma?
Ja, det är Mélanie.
Ja, du ser, allt kan hända...
Ja. Jag med.
- Det var skönt konstigt nog. - Det var viktigt för er.
Det är bra att göra saker, Rémy. Det behöver ni nu. Göra. Röra.
Ni får lov att röra.
Var inte rädd för att närma er saker, människor, livet, kvinnor.
Inte bara prata med dem på avstånd, titta på dem på avstånd.
- Ni älskar motorer. Ta körkort! - Ja, jag vet.
- Jag ska förresten byta jobb. - Vet ni vad ni ska göra i stället?
Nej, men jag hittar säkert något.
Positiv inställning.
Efter semestern går jag i pension.
Jag ska ge er numret till en kollega som kan hjälpa er...
om det behövs.
Hej då, Rémy.
Jag vill bara säga... Tack.
- När du vill. - Ska jag slänga mig dit?
Vad händer? Vad har du ätit?
- Du gör 7A. - Skojar du?
Otroligt!
I dag börjar vi från grunden och så ska jag berätta lite om nästa vecka.
Nästa vecka ska vi prata om konpa och dess historia-
-och salsa och bachata.
Ska ni prova på? Bra. Dady är min svåger.
Rémy. En ny.
Gladys, min fru.
Vi börjar lugnt och försiktigt. Vi har många nya i dag.
Vi börjar i tvåtakt och rör på höfterna.
Ett och två och tre och fyr och fem och sex och sju och åtta.
Det lilla 'och' är viktigt.
Det skiljer den från andra pardanser. Det är som att gå.
Om ni kan gå, så kan ni dansa.
- Vi provar med lite musik. - Det är verkligen jättelätt.
Tyngdpunkten ligger på 'och'.
Slappna av i höfterna. Vi är i Haiti. Det är varmt och skönt.
Slappna av och njut. Superbra!
Då gör vi det i par. Två och två.
Då så... Rémy, du och den nya.
Hon längst bort.
Hej!
- Går det bra så? - Ja, absolut.
- Vad heter du? - Mélanie. Och du?
- Rémy. - Jag sätter igång musiken, så kör vi.
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.shareuniversity.org
Översättning: Mia Lindhagen sdimedia