Jeg tror på Amerika.
Jeg tror på Amerikas folk.
Selv om valget ikke gik vores vej
tror jeg, at vi gjorde en forskel. I kan være sikre på, at vi kæmper videre.
Maggie og jeg vil takke alle, der har hjulpet os med at nå så langt.
Det handler ikke om mig.
Det handler om os.
Det handler om dig.
Det handler om fremtiden.
For pokker, Roger. Han tabte ikke, fordi han bandede.
Han tabte, fordi han manglede midler. Jeg er ligeglad.
- Skal du ikke sidde foran? - Jo, hvorfor ikke?
God tur, mrs Lambert.
Tak, Ellen.
- Hvor skal I hen? - Til familiens hus i Georgia.
Jeg har ikke været der i 20 år. Det burde blive meget romantisk.
- Fint. Altså til lufthavnen? - Hvis du ikke vil køre helt til Georgia.
- Det havde jeg ikke tænkt mig. - Nej, okay. Ja.
Lufthavnen er udmærket.
Helt ærligt, skat. Mediepause.
Nu hævder forældrene, at han er høreskadet.
- Hej, vi har booket - Lambert. - Manuelt, eller automat?
Manuelt.
Jeg vil ikke høre mere om det.
Her i Syden kender ingen mig.
Halløj! Jack Lambert. Ja, for pokker!
- Vi kan stadig flyve til Hawaii. - Stop nu. Du vil elske det her.
En lille by, midt ude i ingenting. Ingen, der generer os.
Hvis vi sælger huset hurtigt, kan vi tage en kort rejse.
- En romantisk weekend i Maui. - Det her blive romantisk.
Skoven, søen, stjerneklar himmel.
- Det lyder ikke værst. - Vent og se. Luften er anderledes her.
Her er fugtigt, men her er masser af liv.
Når vi kommer ud til huset, blegner alt andet.
- Det er rustikt. - Det har slet ikke forandret sig.
Kom.
- Har nogen passet huset? - Ikke i et år efter fars død.
- Er du sikker på, at din ven klarer det? - Ja, Patrice er prof.
- Meget retro. - Det er underligt.
- Jeg var teenager, sidst jeg var her. - Du har aldrig været teenager.
- Jeg vil se udsigten. - Den er fantastisk.
Jeg er ikke imponeret af din fars smag, men udsigten var utrolig.
- Hvad er det her? - Det er bevis for...
...at jeg faktisk har været teenager.
- Sikke et fjollet smil. - Ja, det var inden medietræningen.
- Hvem er pigen? - Det er Elise.
Hun er sød. Den lokale pige, som smuttede.
Far lod stedet forfalde. Vi kommer nok ikke til at jogge.
Hvad? Du kan rydde haven med en machete.
Det er sundt for dig.
Ja, Patrice må se på det.
- Er du sikker på, at broen er sikker? - Ja, far byggede den selv.
- Er du okay? - Ja, den skal repareres.
Patrice må se på den.
- Ved du, hvad du gør? - Ja, man skal bare koble dem her til.
Ja!
Patrice må se på det.
Herligt.
Voila!
- Hvad er der? - Hvad er det her?
Ravioli. Jeg ved, at det ikke indgår i din diæt, men der er ikke andet.
Jeg elskede det her. Far gav mig det hele tiden. Du vil elske det.
Du godeste! Enten er den blevet dårlig, eller også har jeg ændret smag.
Er noget godt, er det altid godt. Det der ser forfærdeligt ud.
Hør... Undskyld.
Jeg er bare træt.
Jeg ønskede, at det skulle være perfekt.
Det er derfor, du er perfekt. Kom her.
- Der er meget at vælge mellem. - Bare tag en cheddar.
Jeg finder en flaske vin.
Undskyld, jeg havde ikke set dig.
- Elise? - Ja.
Jack?
Jeg fandt en god camembert. Hvorfor konserves? Der er ferske asparges derovre.
- Jeg synes om dem på dåse. - Du vil have dem på dåse?
Har du hørt, hvad du siger?
Her er den lille nørd. Hils på Jack.
- Hej, Jack! - Hej, Louise.
Louise mener, at lidt maling kan sælge huset i en fart.
Forhåbentlig til nogen, der værdsætter det. Det må være Patrice.
- Tag mig tilbage til køkkenet. - Ja, men det skal gå stærkt.
Det var pokkers!
- Du ser strålende ud. - Ja, man forsøger at holde sig i gang.
- Har du khakibukser på? - Afslappet stil.
- Jeg må tale med dig om... - Det må være din smukke kone.
- Hej! - Hej! Endelig mødes vi.
- Jeg er ked af, jeg missede brylluppet. - Pyt. Det er længe siden.
- Jeg havde lige startet firmaet. - Jack siger, det går godt.
Jeg ville aldrig stole på en politiker.
Ja, det går fint. Jeg er spændt på at komme i gang med huset.
- En masse herlige minder herfra. - Det trænger til at blive frisket op.
- Nej, nej, nej. Jeg elsker det. - Hvornår så I hinanden sidst?
- 10 år? Da jeg kom til New York. - Ja, 10 år.
- Jeg har øl, men de er varme. - Pyt. Jeg henter mit værktøj.
- Jeg henter lidt vin. - Tak, skat.
- Du har fundet en rigtig godte. - Du, jeg så Elise.
For fanden.
- Så jeg er ikke ved at blive skør? - Hun er lige kommet tilbage.
Det der lortefirma ansatte hendes far.
De blev sendt til kolonien i 10 år, og intet var forberedt.
De fleste kolonister bliver sendt ud til andre projekter.
Men de kunne ikke få alle med, så de blev sendt tilbage efter 10 år i rummet.
- Det er modbydeligt. - Ja, men de får deres bosættelse.
Jeg ville ikke have noget imod at få penge for at sove i 20 år.
- Har hun slet ikke forandret sig? - Nej, du ved, hvordan det fungerer.
Lysets hastighed, dvale. Ingen aldres på sådan en rejse.
Far var med til at udvikle det. De skal jo ikke komme tilbage.
Så er der vin.
- Er der andet, I vil have? - Tak.
Tror du, vi kan friske huset op på en uge?
Ja, jeg tager nogle folk med. Vi maler lidt og reparerer det, der er i stykker.
I vel vel ikke overdrive og ødelægge stedets charme.
Sådan.
- Vil du også se på broen? - Vi skal lige sludre lidt først.
- Fint nok. Vi går nu. - Tak. Jeg finder noget ost.
- "Jeg finder noget ost." - Ti nu stille.
- Hun har været en god partner. - Meget romantisk.
- Hvor bor hun? - Hvem? Nå, Elise.
Hou bor i sin farmors hus, indtil pengene...
- Nej. - Hvad?
Tal ikke med hende. Jeg har ikke sagt, at du kommer.
Hun ved, at jeg er her.
- Du, hun er kun 18 år. - Det er ikke på den måde...
- Jeg vil bare tale med hende. - Hvad ville du sige?
- Det ved jeg ikke. - Nej, netop.
Og det er ikke noget fysisk, okay? For dig er det 20 år siden.
Men for hende er der kun gået et par måneder.
- Kommer du? - Ja.
- Pas på trinnene. - De skal fikses.
Kan vi holde en pause? Jeg skal hvile mig lidt.
- Hvad ved du om tidsdilation? - Hvad?
Når tiden går i forskellige hastigheder.
- Som kolonifartøjerne? - Netop.
Kom!
Man rejser tæt på lysets hastighed, tiden bliver langsom.
Årene går her, men for folk i rumfartøjerne står den næsten stille.
Det er derfor, de ikke forventes tilbage. Hvis de kommer, har de rejst i tiden.
- Hvor vil du hen? - Elise, pigen på billedet.
- Din gamle kæreste? - Ja. Hun er kommet tilbage.
- Hvad taler du om? - Hendes far fik arbejde der.
Hun kom med et koloniskib, da hun var 17.
Men jeg tror, at noget gik galt.
Hun var nødt til at komme tilbage, så 20 år er væk for hende.
- Patrice fortalte mig det. - Vent nu lidt.
Din gamle kæreste er kommet tilbage fra rummet, og hun er teenager?
Ja, det er det, jeg siger.
Jeg anede det ikke, skat.
Troede du, jeg ville blive jaloux?
Jeg ved det ikke, måske. Det er underligt.
Det er fantastisk. Jeg læste en artikel om det sidste år.
Jeg ville invitere hende hjem til os. Ja, selvfølgelig.
Hun er vendt tilbage fra rummet... og hun kendte dig dengang.
- Vi må invitere hende til middag. - Okay.
Det her er forbløffende. Kom, pulsen skal op.
Jeg henter papirhåndklæder.
Du må holde op med at gøre sådan mod dig selv.
- Dit helbred er dårligt i forvejen. - Jeg har det fint.
Det var bare madforgiftning.
Ja, ja, ja.
Jeg kommer.
Hej, Elise.
Hej.
Patrice sagde, at du bor her.
Er alt i orden?
Kom jeg på et dårligt tidspunkt?
- Jeg regnede ikke med at se dig igen. - Det gjorde jeg heller ikke.
Du tabte den her i butikken.
- Hvad? - Din asparges. Jeg købte den til dig.
Jeg ville ikke købe den. Jeg arbejder der.
- Okay. - Tak.
Ja, selvfølgelig.
- Du ser meget gammel ud. - Okay, tak.
Ja, der sker ting på 20 år.
Og du er klædt som en sælger.
Jeg er klædt som en...
Jeg vil invitere dig til middag i morgen aften.
Vi vil invitere dig til middag. Min kone Maggie og jeg.
- Maggie? - Ja, jeg har været gift i fem år.
- Fem år. - Jeg håbede, vi kunne snakke lidt.
Tag din far med. Jeg ved, at han ikke syntes om mig, men jeg vil gerne møde ham.
Hvad siger du? Vi bor i søhuset.
- Kan du huske, hvor det ligger? - Ja, som var det i går.
Ja.
- I morgen aften klokken 19? - Ja. Klokken 19 er fint.
Godt så.
Godt, vi ses i morgen aften.
Elise!
- Hvem er den femte? - Patrice.
Han kunne ikke arbejde i dag, men han kan komme til middag.
Jeg tænkte, det ville være sjovt for Elise. Går det noget?
- Stå stille. Jeg har Roger her. - Jeg vil ikke tale med ham.
Jacky-Jack, bøh! Flotte sjover. Hvordan går det?
- Hej, Roger. - Savner dig. Har du fået mine beskeder?
- Nej, vi har en mediekoma. - Er det et nyt partystof?
- Vil du dele med onkel Roger? - Jeg er lidt optaget.
Godt nyt. Ungen har ikke høreskade. Det var bare en undskyldning.
Det lader til, at Janet Chang har fået et stroke.
- Er det godt nyt? - De har sat nanoboter ind.
Hun er snart tilbage med sin arrogance, men hun kan ikke blive guvernør.
Så er kun Folger tilbage til nomineringen, og alle ved, at han er svag.
- Vent nu lidt! - Timingen kunne ikke være bedre.
- Vi har gode chancer. Folger er fortid. - Ja, men alle tror, at jeg er tosset.
Folk syntes, du viste passion, da du råbte ad ungen.
De kendte dig bare ikke godt nok.
- Hvor er du, Roger? - På Breadline, et nyt sted.
Min kone sendte mig hertil. Man skal stå i kø, og så får man brød.
Gør din ting, Jack. Vis folk, at du er et familiemenneske.
De elsker din passion.
- Han har ret. - Det giver også Maggie lidt passion.
- Det er en stor beslutning. - Ja, og du har ikke ret meget tid.
Ring til mig i morgen. Okay? Vi klarer det her. Du rører mig ikke.
Det gælder jer alle. Det er en kø.
- Guvernør? - Hvorfor ikke?
Hej, kom indenfor.
- Hej, Hank. - Du ligner din far.
Hej, jeg er Maggie, Jacks kone. Dejligt at møde dig.
- Hej, Elise. - Hej.
- Kom her.
- Du er bedårende. - Tak.
Må jeg?
- Skal vi drikke den? - Vi gør det med det samme.
Jeg vil gerne sige noget.
Når man ser ting forandre sig... bemærker man det knap nok.
Spring 20 år frem...
...så ser man, hvordan tingene virkelig er.
Alle er gamle... alle ser tykke ud.
Jeg sagde til din far, at han var nødt til at passe bedre på huset
men han lyttede aldrig til andre end sig selv.
- Det kan jeg ikke modsige. - Kendte du Jacks far godt?
Jeg mødte ham på grund af de to.
Jack har ikke fortalt, hvordan I mødtes.
- Vi mødtes i biografen. - Udenfor.
Kom nu. Du skrev jo et digt om det.
- Et digt? - Modbydeligt romantisk.
- Du vil ikke høre det. - Jo, det kan du tro.
Jeg var sammen med en ven. Min bedste ven Claire.
- Vidste du, at hun er blevet frelst? - Ja, hun var en hårdnakket punkateist.
Underligt. Vi stod ved billetlugen.
Jeg havde kun småpenge på mig.
Jeg talte mønterne.
En fyr stødte ind i mig, og så var der mønter overalt.
En mønt stod på højkant og trillede langs køen og...
...den trillede ind mellem folk...
...som om den havde sin egen vilje.
Den hoppede endda over ens fod og trillede videre.
Jeg stod bagest i køen sammen med Patrice.
Jeg så hele forestillingen.
Vi stod bare og fjollede.
Men pludselig var der lidt tumult, og jeg kiggede ned. Mønten
trillede lige mod mig.
Mærkeligt, for ikke engang dengang plejede man at bruge mønter.
Den siksakkede frem og tilbage.
Og så kom den lige imod mig.
Jeg samlede den op, og der var hun.
- Der var du. - Du var min helt.
- Og så stjal du den fra mig. - Jeg betalte din billet.
- Du beholdt min mønt. - Jeg forsøgte at give dig den tilbage.
Ligesom med aspargesen.
- Hvad? - Ikke noget.
Da vi mødtes i butikken, tabte jeg en dåse asparges. Han kom med den.
Han vidste ikke, at jeg arbejdede der.
- Det er modbydeligt, ikke? - Jo.
- Hvordan mødtes du og Jack? - I en bar.
Jack var meget fuld. Jeg var meget fuld.
Vi ville begge have pizza. Det havde vi straks tilfælles.
Vi gik ud og spiste pizza.
Dagen efter ringede han. Han kunne ikke huske, hvad jeg hed.
Jeg syntes, han var et fjols. Men jeg gav ham en chance til, og...
...han artede sig pænt. Vi giftede os to år senere.
Det var ikke så romantisk, men...
...relationer forandrer sig og vokser.
Det handler ikke om, hvordan de begyndte. Det handler om...
...alle nætterne på tarvelige moteller, og takeout-mad, og...
...være til kirkemøde, og sportskampe...
...og alle de lange køreture, når vi lytter til vælgere...
...som forsøger at forandre deres liv. Det sætter jeg pris på.
- Det sætter jeg pris på. - Undskyld.
- Mere vin? - Ja.
Elise... Hvordan var den der rejse?
Kun få har rejst så langt og er kommet tilbage.
Jeg kan ikke huske det. Vi sov.
- Drømte du ikke? - Nej. Det tror jeg ikke det.
- Ingenting. - Jeg husker brudstykker.
Lyden af døren til kapslen. Kulden mod min hud.
Jeg kan huske, at mine øjne blev tunge, og så
...følelsen af at falde, som når man er ved at falde i søvn.
Men jeg kunne ikke standse faldet, eller vågne.
Jeg blev ved med at falde ned i noget, der føltes som en uendelig tomhed.
- Det lyder forfærdeligt. - Det var fredfyldt.
Jeg forestiller mig, at et barn føler sådan i livmoderen.
Mærkede du ikke, at tiden gik?
Når man er i en anden bevidsthed, mærker man slet ikke tiden.
Der kunne være gået et sekund, eller hundrede år.
Da jeg endelig åbnede øjnene og så ud ad vinduet
var det meget... stort...
...større. Hvad hedder det?
- Uendeligt. - Ja, uendeligt.
Så mange stjerner og farver
og spiraler og glinsende stjernesamlinger.
Jeg troede, jeg ville føle mig lille i alt det mørke...
...men i stedet var det... smukt.
Et uendeligt mysterium.
Men jeg var ikke bange.
Jeg var fuld af forundring.
- Hvad så med kolonierne? - Det var en katastrofe.
Det var ekstremt overdrevet, hvor hurtigt alt gik. Det kørte på små 20 %.
Atmosfæriske og strukturelle problemer og den statslige korruption.
De kunne ikke tage imod alle. Et geni besluttede, at pladserne skulle udloddes.
Lotteri, hvorfor?
For at bestemme, hvem der kunne blive der.
- Alle fik vel et område? - Det var også en joke.
20 år væk... uden videre. Og for hvad?
Alle vennerne her er pensionerede, gamle mænd.
Kroppen er blevet dårlig af dvalen.
Og desuden har jeg ikke noget arbejde.
Det her er morsomt.
De har ikke givet Elise hendes penge, fordi...
Hør godt efter. Hun er lige fyldt 18 år.
- Hun blev født for næsten 40 år siden. - Tag det roligt, far.
Jeg har det fint.
De er nogle bureaukratiske svin.
Da jeg var kongresmedlem, beskyttede jeg kolonister mod selskaberne.
- Især børnene. - Kunne du gøre noget?
Vi hjalp en del børn. Jeg ville have større bøder, men de var for stærke.
Lovgivningen blev ikke, som jeg ønskede mig.
Vi måtte indgå en del kompromisser.
Du ligner din far mere, end jeg troede. Meget snak og få resultater.
Skål.
- Er du okay? - Ja, jeg har det fint.
Godt.
Mærkelig scene, ikke?
Det er altid underligt, når ens kone og kæreste mødes første gang.
Hvorfor lader du ikke Hank arbejde hos dig?
Fordi han er en skiderik.
Han kender huset og har brug for arbejde.
Jack, I er jævnaldrende nu. Du behøver ikke imponere nogen.
Du ville gøre mig en tjeneste.
Okay, men møder han op beruset...
...vil jeg også drikke.
- Hvor skal jeg stille dem her? - Stil dem, hvor du vil.
- Jeg kan vaske op. - Ellers tak.
I mit køkken stiller man opvasken i vasken
og dagen efter står den i skabet.
- Hvordan foregår det? - Det ved jeg faktisk ikke.
- Er det et venskabsarmbånd? - Ja, min ven Claire lavede det til mig.
Jeg gik altid med dem. Er de moderne igen?
Det ved jeg ikke. Det var de, da jeg rejste.
Det var nok dengang, jeg gik med dem.
Vi gik sikkert på gymnasiet samtidigt.
Ja, sikkert. Det er en underlig tanke.
De burde være her og hjælpe os. Så du, da Patrice gav mig sin tallerken?
- Misforstå mig ikke. Jeg holder af ham. - Men han er lidt umoden, ikke?
Han er en af de få, som slet ikke har forandret sig.
Det må have været overvældende for dig.
- Alt det her. - Det går.
Har du tænkt over, hvad du vil med dit liv, nu da du er tilbage?
Egentlig ikke. Rejse, måske.
Her på jorden, altså. Bare tage af sted. Jeg har aldrig været nogen steder.
- En gang i New Orleans med mor. - Spild ikke den mulighed.
De færreste får ikke mulighed for at se, hvordan andre har udviklet sig.
Du kan lære af deres fejl og tage alle de rette beslutninger.
Da jeg var i din alder, vidste jeg præcis, hvad jeg ville.
Hvilket college jeg ville gå på. Hvilke praktikpladser, jeg ville have.
Et advokatkontor, som kunne sætte skub i min karriere.
Jeg havde en plan, og jeg gennemførte den.
- Det lyder sjovt. - Vil man opnå noget, kræver det en plan.
Hvad er det, jeg siger?
Jeg husker, da jeg var i din alder. Ind i det ene øre, ud af det andet.
- Du finder sikkert på noget. - Ja, sikkert.
- Det er en flot kjole. - Tak.
Husk, at med hensyn til rouge, er mindre mere.
Ellers ser det ud, som om du anstrenger dig for meget.
- Jeg har ikke brug for jeres velgørenhed. - Kom nu, Hank. Patrice mangler hjælp.
Det gik jo rigtig godt, sidst en Lambert forsøgte at hjælpe mig.
- Paddleborder du stadig? - Hvad?
- Dit gamle udstyr står i skabet. - Har du paddleboardet?
- Ja... det er nogen tid siden. - Jeg lærer en masse om dig.
- Vi burde gøre det igen. - Det tror jeg ikke.
Jeg kan ikke forestille mig det. Du er den mest ukoordinerede, jeg kender.
- Jeg vil se dig i våddragten. - Også jeg.
Jeg bar den som en anden hud... Smukt.
Så gør vi det. I morgen, jeg har en fridag.
- Ja, hvorfor ikke? - Ja, i morgen.
Fint.
Jeg har ikke ægløsning.
Det var hyggeligt.
- Synes du? - Ja, jeg synes, hun er rar.
Hvorfor sagde du ikke, at du så hende i supermarkedet?
Jeg troede, jeg var blevet skør. Jeg ville vente, til jeg havde talt med Patrice.
Det må have været mærkeligt.
- Hun er stadig forelsket i dig. - Hun er kun et barn.
I den alder kan man ændre følelser fra uge til uge.
- Du ved, hvad jeg mener. - Jeg har ondt af hende.
- Hun kommer over det. - Du er et godt menneske.
- Vil du ikke? - Vil du?
Jeg ved, at du ikke har ægløsning, men...
- Vi kan godt. - Kun hvis du gerne vil.
Ja, nu har jeg det.
Det ser fantastisk ud, skat.
- Tak. - Selv tak.
- Du må være stolt. - Han forsøger da.
- Har han været god? - Da han var 15, var han kongen.
- Virkelig? - Nej, men han havde grejet.
Vi lagde grejet på stranden og lod, som om vi var optaget, når pigerne gik forbi.
- Virkede det? - Af og til, men Jack mødte Elise.
Så var jeg alene med alle de smukke piger. Intet har forandret sig.
- Du er stadig elendig. - Det er længe siden.
- Hvor længe siden? - Sidst var sammen med dig.
- Hvad? - Jeg har ikke været her i 20 år.
- Besøgte du aldrig din far? - Vi holdt op med at tale sammen.
Et par beskeder og fødselsdagskort, men...
- Vi blev uvenner. - Over det han gjorde mod os?
Der var andre ting... men ja.
Jeg var rasende. Jeg bad ham hjælpe din far med at få arbejde.
Og så var I væk... for altid.
Hank havde ikke behøvet tage det. Jeg hader dem begge.
Nu hvor far er borte, ønsker jeg, at jeg ikke havde brudt med ham.
Han gjorde sit bedste. Men det føltes som verdens undergang.
Men han så sådan på det
at jeres familie fik en mulighed, og jeg var kun en teenager.
Jeg ville komme over dig.
Er du det? Kommet over mig?
Jeg har aldrig forestillet mig Jack som guvernør.
Det kræver meget slid at nå dertil, men vent og se.
Er det ikke en stor beslutning at tage? I er jo lige kommet.
Det bliver godt at komme ind i kampen igen, og ikke leve i fortiden.
Komme videre, til man får, hvad man vil.
- Er det, hvad han vil? - Det er, hvad vi begge vil.
Det virker mere, som om han vi have en pause.
Hvad mon de taler om?
Skal du ikke arbejde?
- Det er ikke det, jeg siger. - Det kan ikke være på begge måder.
Det var ikke kun betydningsfuldt. Det var det mest betydningsfulde.
Det forandrede mig på mange måder.
Jeg er stadig påvirket af den sommer.
Hvis man ser sådan på det, er jeg ikke kommet over noget af det.
Tænk, at du voksede op og blev en politiker fuld af pis og papir.
Jeg var nødt til at vokse op. Jeg giftede mig.
- Jeg var nødt til at komme videre. - Så du kom over mig. Sig det bare.
Du beklager dig over, at jeg taler som en politiker.
Jeg har glemt, hvordan man taler med en teenager.
Hvor lang tid tog det?
- Hvor længe? - Jeg ved det ikke. Et år?
Okay, det var mere end et år.
Kom nu, Elise! Helt ærligt! Kom op!
Det var meget længere end et år. Jeg mente det ikke.
For pokker. Du skræmte livet af mig.
Hvor længe var jeg under vandet?
- Hvor længe var jeg under vandet? - Det ved jeg ikke. 30 sekunder?
Ja, 30 sekunder. Nu ved du...
...hvor lang tid det tog mig at komme over dig.
Undskyld, Elise.
- Venner? - Ja, så siger vi det.
- Ser jeg godt ud? - Perfekt herfra.
Nu er jeg parat til kameraet. I skal tage det til jer.
Jeg har en masse makeup på og ser stadig frygtindgydende ud.
Så dan skal du se ud i morgen.
- Hvad taler du om? - Dit første interview som kandidat.
- Synes du om det? - Jeg har ikke besluttet mig endnu, Roger.
Vi går ikke ud med det. Vi tester bare forudsætningerne.
Kendte du til det her?
En aflysning i sidste øjeblik. Vi får ikke den chance igen.
- Det er et meget kort varsel. - Ligesom min skilsmisse.
Du må gribe øjeblikket. Carpe scrotum.
- De unge elsker dig. - Folk vil se, at du stadig er med.
Du behøver ikke meddele noget. Du kan bakke ud, hvis du vil.
Du kan bakke ud, men det er en chance for at få fat i de unges stemmer
med lidt fokus på familieværdier. Maggie har styr på det vigtigste.
Jeg ved godt, at jeg altid er morsom, men lige nu er jeg alvorlig.
Jeg har gjort det i ti år. Jeg har kun tabt en gang og gør det ikke igen.
Senatortingen var en forret. Vi skal carpe scrotum. Carpe... scrotum.
Skulle vi ikke holde en pause? Hvorfor skal det gå så stærkt?
Det er det, vi skal gøre.
Jeg har lyst til at gå tilbage til forvaltningen igen.
Vi har gæld fra kampagnen. Vi er nødt til at sælge huset.
Vi må vælge næste skridt omhyggeligt.
Livet går ikke i stå, fordi du vil holde en pause.
Skat, efter alt vores arbejde. Det her er en ny chance.
- Hvad laver I her? - Vi tager dig med.
Vi skal ud at danse.
Jeg kan ikke. Jeg skal forberede et interview.
Jeg sagde det jo, Patrice. Han får ballade.
"Han får ballade." Vent lidt. Mød mig udenfor.
Vær stille.
Klap i. Nu går vi.
ID?
- Der står, at du er 38. - Ja, mind mig ikke om det. Snart 40.
Okay. Gå bare ind.
Det har ikke forandret sig meget.
- Hvad? - Stedet har ikke forandret sig meget.
Det må give en masse minder.
- Hvad? - "Det må give en masse minder."
- Jeg synes ikke, de spillede så højt. - Hvad?
Det er højt!
- Jack Lambert? - Ja.
Det er Jack Lambert! Ja, for fanden!
- Det er ham, der råber ad børn. - Hvad?
Du er min helt. Jeg hader børn.
Tag lige et billede.
Nej, det behøver vi ikke.
- Er det din datter? - Nej, jeg er hans ven.
Cool. Vi burde feste sammen. Jeg hedder Terry.
Min pige Celine.
- Jeg henter drinks. - Nej, jeg giver næste omgang.
Hyggeligt at møde dig, Terry. Elise, vil du...
To Jack og Coke til os.
Holder du af at feste?
Jeg var vist været hans babysitter.
- Er du okay? - Jeg genkender den sang.
- Hvad med drinksene? - Pyt med dem!
- Jeg fatter ikke, at du ikke har set den. - Ti stille og vis mig den.
Ja, men husk lige på, at det var...
...min tredje valgtale den dag.
- Skal vi kæmpe for vores skoler? - Ja.
- Skal vi lade vores røster blive hørt? - Ja!
Skal vi vinde for vores børns skyld?
- Ja! - Ja, for fanden!
Jeg lod mig rive med. Jeg er en idiot.
Nej, det var godt. Det er den Jack, jeg kender.
Jack! Hvor har I været?
Ham Terry er alle tiders.
Han har inviteret os til party... Vi skal se fyrværkeri.
- Jeg ved snart ikke. - Kom nu, Jack. Lad dig rive med.
- "Ja, for fanden", ikke? - Okay.
Ja, for fanden! Nu går vi!
Skide med det. Myrerne bliver fulde.
Hvis man vil have jobbet, må man tage skidtet med.
Det gælder alt. Ikke kun politik.
Du lyder som en bitter, gammel mand.
Der er en grund til, at man bliver sådan.
Hvis jeg vidste dengang, hvad jeg ved nu...
Nej, ellers tak.
Okay.
Nej tak. Jeg bliver svimmel.
Okay.
- Jack Lambert! Ja, for fanden! - Tak.
Hvorfor lod du mig gøre det?
Jeg er ikke din chef. Det er din kone, der er det.
Det der gjorde ondt.
- Ved du, hvad du sagde for nylig? - Nej, det gør jeg ikke. Det er mærkeligt.
Du sagde: "Elise, jeg vil aldrig lyve om, hvem jeg er."
- Det har jeg aldrig sagt. - Det gjorde du.
Du sagde, at dine forældre løj for hinanden om, hvem de var.
"Det var derfor, de var ulykkelige og separerede." Det var tydeligt for dig.
Jeg kan faktisk godt huske det. Vi kørte omkring.
- Hvad har du lyst til? - Hvad har du lyst til?
Vi kørte rundt i en evighed og snakkede.
Vi havde intet at lave.
Nu er der altid en masse at lave.
Du sagde til mig... Jeg kan huske, at du sagde...
"Man kan forsøge at være den, andre vil have, man skal være."
"Men hvis man lyver om, hvem man er, spiller det ingen rolle."
Jeg sagde det der, fordi jeg ville have langt hår, men far sagde nej.
- Du burde have ladet det vokse. - Du skulle have set mig på college...
- Du må have været flot. - Jeg så fantastisk ud.
Jeg havde en manke, som vajede i vinden, når jeg kørte på min motorcykel.
Det var herligt.
Jeg børstede mit hår foran spejlet på kollegiet om aftenen.
Jeg havde tid til den slags.
Ligner man en, der er flygtet fra et fængsel, får man ikke mange dates...
...mærkeligt nok.
Du klarede dig sikkert fint.
Det, jeg sagde ude på søen... At det kun tog et år.
Du ved... tiden på college var...
...ensom.
Hallo...
Det er tid.
Fem, fire, tre, to, en.
Hvad er det der?
Ja, okay.
Det er sådan, fyrværkeri ser ud nu.
- Det er smukt. - Det er en kunstig meteorregn.
Det er en satellit, som skyder det ud i atmosfæren.
- Det sejeste er, at det er så stille. - Ikke nu.
Nej, undskyld.
Det er smukt.
- Skal vi gå lidt? - Ja, lad os gøre det.
Jeg har glemt, hvordan man rejser sig.
Jeg har kun været tilbage i kort tid, men...
...det er lykkedes mig at møde nogle af mine gamle venner.
Alle siger det samme. "Vent og se, du lærer det." Sørgeligt.
- Sørgeligt? - Alle ser trætte ud.
Forvirrede, som om de har haft en drøm og mistet den
selv om de egentlig aldrig havde en drøm at miste.
- Folk har børn. De har forpligtelser. - Det er ikke det.
De virker tilfredse med at være skuffede.
Jo ældre man bliver, jo flere skuffelser, og man regner med flere.
Ville du ikke gerne beholde ungdommens entusiasme hele livet?
Det er lettere, når det hele ligger lige foran en.
Man burde være endnu mere passioneret, fordi man har mindre tid tilbage.
Du er som alle andre. Du var cool, og nu er du bare kedelig og lam.
Jeg vil ikke være tarvelig, men du kender mig knap nok nu.
Jeg kender dig.
Jeg kan se, hvad du savner. Hvornår grinede du virkelig sidst?
- I aften. - Og før da?
Jeg griner hele tiden. Jeg elsker komik.
"Jeg elsker komik." Det lyder dumt. Gør det dig unik?
Som om folk skulle løbe rundt og råbe: "Stop alt den komik!"
- Ja, du ville blive overrasket. - Hold nu op.
Tal ikke til mig, som om jeg var naiv og helt uvidende.
- Jeg er jo meget ældre. - Jeg er da ligeglad.
Alder har ingen betydning. Jeg tænker kun på, om det er dig eller ikke dig.
Jeg ville ikke gøre dig ked af det.
Jeg har mistet 20 år.
Jeg får aldrig den tid tilbage.
Du er 18 år. Du har hele livet foran dig.
Det var ikke det, jeg mente.
Alle taler om mig, som om jeg er en teenager, der er fanget i tiden.
Men jeg føler mig... som en gammel dame.
Hvordan kan du gøre det?
- Du synes sikkert, at det er dumt. - Nej, fortæl mig det.
Jeg vil ikke vide, hvem de nyeste bands er.
Det meste er forvirrende. Som en kunstig meteorregn.
Havde du ikke været der, havde jeg troet, at vi blev angrebet.
Du lærer det. Du indhenter det.
Du har set tingene forandre sig gradvist.
Men for mig... var aldrig pludselig anderledes.
Jeg kan ikke relatere til jævnaldrende... for vi har intet tilfælles.
Jeg kan ikke relatere til dem, jeg kendte engang, for de synes, jeg er et barn.
Det er meget forvirrende.
- Elise... - Og meget...
Meget ligner sig selv. Byen, søen.
Mine minder om det er så levende
at selv facaden på en butik, der har ændret farve
eller en vej, der har skiftet navn
minder mig om, at jeg ikke hører til her.
Og så er der min far.
Han er syg. Meget syg.
Han kan ikke klare sig selv. Alt hænger på mig.
Intet er, som det var engang.
Det gør mig ondt.
Det er ikke din skyld. Du er blevet ældre. Jeg er med.
Nogle gange er det svært.
Jeg forstod ikke, hvor meget alt ville forandre sig, og hvor lidt
jeg ville passe ind.
Ikke all har forandret sig. Det her har været min lykkemønt i alle de år.
Jeg har ikke fortalt nogen om den. Jeg har bare haft den med
gennem alt.
Jeg elsker dig.
Du godeste.
Jeg kan ikke gøre det her.
- Jeg er ked af det. - Nej, undskyld.
Jeg er fuld og skæv og alt for gammel.
- Jeg er 18 år. - Jeg kan ikke. Jeg er gift.
Vi kan bare ikke. Jeg er nødt til at gå.
- Hej. - Jeg går i seng.
- Du... er alt okay? - Ja, det går fint.
- Jeg er træt. Godnat. - Godnat.
Godmorgen.
Du lugter af alkohol.
- Jeg har ikke ægløsning. - Jeg er ligeglad.
Hold dig til budskabet.
Tak.
Vi er tilbage med Jack Lambert, fhv. Kongresmedlem og senatorkandidat.
Kendt for sin unikke passion.
- Tak, fordi du er med os. - Tak for dine fine ord.
- Alle ved vist, hvad du hentyder til. - Bandeordene.
Mange mener, at det kostede dig valget. Du stod til at vinde en uge tidligere.
Valget gik vel sådan af flere grunde, men det spillede ind.
Jeg vil sige nu, som jeg sagde dengang.
Det, jeg gjorde, var upassende. Jeg beklager, hvis nogle blev stødt.
- Er du ked af det? - Bestemt.
Det ligner slet ikke mig, Karen.
Men det kom fra en passion for uddannelse og børnenes problemer.
Jeg og Maggie er, ligesom mange andre, i færd med at stifte familie.
Vi vil sørge for, at vi giver fremtidens børn det allerbedste.
Det var det, vi ville tale om, men...
Lad mig vise dig en film, som er blevet delt i dag.
Det her er filmet af en deltager ved en vild fest i går aftes.
Vil du forklare, hvad vi ser her?
Ja, det er...
- Vi er på ferie. - Du virker ikke ked af din adfærd.
Nu siger mange, at du vil stille op til guvernørvalget.
Er det sådan en løssluppen kandidat, vi kan forvente?
Jeg har ikke sagt, at jeg stiller op.
Men du indrømmer, at du overvejer det, trods disse tossestreger?
Ja, jeg overvejer at stille op til valget.
Er det her virkelig nyheder, I offentliggør nu?
En mand på ferie, der er til en fest.
De unge morer sig på min bekostning.
Jeg morede mig med dem. Og hvad så? Det handler ikke om mine kvalifikationer.
- Det mener nogle. - Hvem, Karen?
- Pinger, der lever af den slags? - Det er ikke en rimelig udtalelse.
Men det er altså korrekt at dømme andre for den slags?
Lad mig forklare det for dig og resten af medierne, så I ikke spilder tid på det.
Jeg er et menneske. Jeg bruger grimt sprog, når jeg bliver ophidset.
Men jeg lader mig rive med, ligesom mange andre. Er det dårligt?
Du spørger, hvilken slags kandidat I kan forvente... Forvent et menneske.
Vil I have passionfri perfektionisme, så gør som Norge og vælg AI.
Jeg tror på et Amerika, som udmærker sig ved sin passion og menneskelighed
og sine repræsentanter.
Når I stiller krav til politikere, så de bliver som robotter
vil folk gå i modsat retning og vælge den største tåbe, de kan finde.
Jeg vil ikke lyve om, hvem jeg er. Jeg vil slå et slag for mere ærlighed.
Tak.
Og apropos ærlighed, så har jeg skide mange tømmermænd.
Stærke ord fra den løsslupne øre kandidat Jack Lambert.
Det ser ud til, at han fraveg manus i en direkte sending.
Hvad var det der? Hvad blev der af at holde sig til emnet?
Efter alt vores arbejde kasserer du bare det hele.
Jeg ville ikke lave det interview. I tvang mig.
Jeg er meget ked af, at du skulle gøre noget, du ikke ville.
Du lyder som en teenager. Hvad var det for en optagelse?
Var det dét, du lavede, mens jeg sov? Du listede ud med din veninde.
Sådan var det ikke.
Du er en forbandet kliché.
En midaldrende mand, som pludselig skal knalde en halvt så gammel pige.
- Føler du dig som en rigtig mand nu? - Der skete ingenting.
Men du tænkte på hende.
- I nat. - Hvad? Nej.
Jeg er ikke dum, Jack.
For længe siden... spurgte jeg dig, hvorfor du gik rundt med den mønt.
Du sagde, at det bare var en lykkemønt.
Jeg tror ikke, du forstår, hvordan det føltes ved den middag
og høre hende fortælle den historie.
At vide, at i alle de år...
I alle de år...
Og så se, hvordan du kiggede på det barn.
Vent nu lidt. Det er ikke en normal situation.
Jeg ved, at jeg ikke er alt det, du ville have.
Jeg er ikke spontan. Jeg er ikke sorgløs.
Men jeg har bygget et liv med dig.
Jeg har virkelig forsøgt at være den, du har brug for.
Jeg ved, at jeg presser dig af og til.
Jeg har kun ønsket, at du skal elske mig.
Det gør jeg, Maggie. Jeg elsker dig.
Jeg trængte bare til en aften i byen.
Jeg trængte til en pause.
- Fra mig? - Nej.
Fra alt.
- Gå din vej. - Maggie... Kom nu.
Bare gå, Jack.
Gå.
Okay...
Du ligner lort. Lidt rom og cola om morgenen hjælper. Stol på mig.
- Vi tager den drink nu. - Helt sikkert.
Begynder du nu at græde?
Du græder ikke i min bil.
Du ved, hvor svært det er at fjerne tårelugt fra læder.
Manner, han er i live!
Jeg har dummet mig. Virkelig meget.
Det ved jeg godt.
Jeg fulgte Elise hjem.
Sig ikke, at jeg ikke advarede dig.
Du skulle have ladet det ligge. Fortiden ligger bag en.
Det lykkes aldrig at forsøge af gentage den.
Du er en forbandet ballademager. Hvorfor hentede du mig i går aftes?
Undskyld, at jeg ville mødes med en gammel ven, jeg aldrig ser mere.
Jeg troede, jeg havde styr på situationen.
Det var en kraftig ungdomsforelskelse. Jeg er blevet voksen og har forandret mig.
Jeg har forandret mig meget...
Men jeg elsker hende stadig.
Stands lige.
Samme elendige film. Vil du se den?
- Jeg tror ikke, den slår originalen. - Intet slår originaler.
Lad os tage den drink.
Det mener du ikke?
Hvad? Det mener du ikke!
Roger, jeg ringer om fem minutter.
Hallo?
- Hej! Hvad kan jeg gøre for dig? - Hej! Jeg leder efter min far.
Er det ham, du leder efter? Jeg troede... Jeg tror, jeg så ham på bagsiden.
- Jeg følger der derud. - Jeg vil ikke være til ulejlighed.
Hør...
Jeg brød mig ikke om det i starten... Dette sted.
Jeg er mere en bypige. Jeg elsker New York.
- Gør du ikke det? - Jeg har aldrig været der.
Det havde jeg glemt. Du burde tage dertil.
Du burde rejse. Du vil gerne rejse, ikke?
Jo.
Desværre rejser vi herfra tidligere, end vi troede.
Tingene rører på sig for Jack derhjemme.
Jeg vil virkelig savne dette sted.
Den, der køber det, bliver meget lykkelig.
- Vil I sælge huset? - Ja. Det er derfor, vi renoverer det.
Jeg troede... det var for at gøre det pænt.
Ja, så det er til at sælge.
Har Jack ikke sagt det? Du var sammen med ham i aftes, ikke?
Og Patrice... og en masse andre.
Tak, for resten. Han trængte til at slå sig løs.
Jeg kan vist være ret besværlig.
De seneste år har været stressede. Valgkampagner slider på et forhold.
I nat var Jack som en teenager igen.
Han kunne ikke få nok. Jeg trængte også til det.
Når man forsøger at få et barn, kan det blive lidt mekanisk.
Hvem ved, der skete måske noget i nat. Tak skal du have.
Jeg lader jer få fred. Og, du... Det der er meget bedre.
Det ser slet ikke ud, som om du forsøger.
- Har du set Hank? - Han er gået hjem. Han så ikke rask ud.
- Det går over. - Du kender ikke Maggie.
Selv om vi fortsætter, kommer hun med hentydninger om 15 år.
Åh, en antik tyggegummiautomat. Har du en mønt?
Jeg elsker Maggie. Men skal jeg være ærlig...
...så var det skønt at sige, hvad jeg ville i interviewet.
Maggie... Det er, som om hun forestiller sig en anden, når hun ser på mig.
Det er noget rod.
Jeg ved, at jeg har presset dig, men vil du være sammen med Elise... så gør det.
Hvem går op i, at du ser ældre ud? Det skal ikke tænke på.
Det gør jeg heller ikke.
Da Elise og jeg datede, skrev hun breve til mig.
Håndskrevne. Jeg sagde ikke noget, for du ville have lavet fis med mig.
Hun listede dem ned i min lomme, når vi var sammen.
Jeg skulle ikke læse dem, før jeg kom hjem.
Det gjorde det lettere at sige farvel.
Det handlede altid om, hvad vi skulle lave, når vi mødtes igen.
Skøre ting. Som at røve banker.
- Gå med i et dansekompagni. - Det var måske noget.
Da hun var rejst... brændte jeg alle brevene.
Jeg holdt en begravelse i haven.
Der ville jo ikke blive en næste gang.
Nu er det, som om jeg har hørt starten på en sang
jeg har haft på hjernen altid. Jeg skal høre resten, ellers forsvinder den ikke.
Er du ved at skrive et digt lige nu?
- Undskyld, jeg... - Nej, jeg er med.
Når jeg ser dig... er det, som om vi bare fortsætter, hvor vi slap.
Jeg er glad for den følelse. Men hvis du er sammen med Elise
kan du ikke bare fortsætte. Du må rense ud og starte forfra.
- Synes du overhovedet om politik? - Før elskede jeg det.
Vi havde det sjovt. Vi var et team.
Jeg vil hjælpe mennesker, og det er jeg god til.
Men efter nogen tid handlede det mere om at spille en rolle og nå højere op.
Det, jeg spørger dig om, er, om du bare kan droppe det?
Det ved jeg ikke.
Jeg har skabt dette liv. Da jeg så, hvordan Maggie betragtede mig i dag...
Jeg kan ikke være den person længere.
Vi har været igennem meget sammen. Jeg kan ikke bare kassere det.
Det ville være skønt at være sammen med Elise, men vi må nok indse
at toget er kørt.
Du kan stadig beholde hende i dit liv.
Det er nok ikke en god idé for nogen af os.
- Så det her er slutningen på sangen? - Lav ikke sjov med mig.
Det gør jeg ikke. Du er jo ikke lykkelig nu.
- Hvordan vil du lave om på det? - Jeg vil undskylde, hvad jeg gjorde.
Men hvis vi skal fortsætte... hvis det er muligt, skal det baseres på den
- ...jeg var i interviewet. - Jeg håber, det lykkes for dig.
- Det er mit ægteskab. - Det ved jeg godt.
Men husk på, at når alt andet slår fejl, er der altid kernevåben.
Tak skal du have.
Du hører fra mig.
Kør forsigtigt på hjemvejen.
- Hej. - Hej.
- Flytter du? - Vi må tale sammen.
Nej, nej, nej.
Jeg må sige noget først...
Jeg tog fejl.
Okay. Det, jeg gjorde... Festen og...
Jeg ved, hvor hårdt du har arbejdet for min skyld.
For os... og...
- Jeg tog fejl. - Tak.
- Men, Jack... - Vent, der er mere.
Kom Elise forbi i dag?
Ja, det gjorde hun.
Jeg ved ikke, hvad hun sagde...
Jeg vil bare sige, at jeg er parat til at fikse det her
og komme ind i kampen igen... for vores skyld. Det lover jeg.
Okay.
- Okay? - Ja, okay.
- Mener du det? - Jack...
- Du er et hit. - Hvad?
Interviewet er gået viralt.
Responsen er overvældende positiv. Du er topkandidat.
- Laver du sjov? - Nej.
Roger siger, at de taler om dig som næste års mand.
Det her er stort. Vi skal tilbage med det samme.
Louise tager sig af alt her. Roger booker billetter til i morgen.
Øjeblik. Er du ikke vred på mig længere?
Jeg var... vred.
Men det er gået over... tror jeg.
Du er jo kun et menneske, ikke?
Vi må trykke det på en T-shirt.
Hej.
Jeg rejser i dag.
Jeg vil bare sige farvel.
Hvem er det?
Det var forkert, Elise... Det, jeg gjorde.
- Jeg lod mig rive med... tænkte ikke. - Det ved jeg. Du tog hjem til hende.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
- Jeg ville ønske, vi havde fået chancen. - Hvad betyder det?
At din far ikke havde besluttet, at I skulle rejse.
At min far ikke havde gjort det muligt. Jeg ønsker, vi havde fået chancen.
Vi har fået chancen. Jeg kom jo tilbage.
Det her var... kun et tilfælde.
Det skulle ikke være sket.
- Du ved intet om mit liv. - Så har du jo en masse at fortælle mig.
- Jeg elsker dig ikke. - Det er ikke sandt.
Og du elsker ikke mig. Du elskede mig for 20 år siden.
Det her er skæbnen, Jack. Du kom tilbage, og jeg kom hertil.
- Vi har fået en chance til. - En chance for at såre hinanden igen.
Jeg er ked af, at jeg fik dig til at tro på det, men det er ikke skæbnen.
Den findes ikke.
Du har ret.
Jeg snød i lotteriet.
Hvad?
Nogle skulle tilbage fra kolonien. Jeg byttede med en, der ville blive.
Jeg vidste, at du ville være ældre, men jeg tog chancen...
Intet kunne forhindre mig i at komme tilbage til dig.
Var du ikke kommet hertil, ville jeg have fundet dig.
Jeg indser, at jeg tænkte som et barn.
Nu er jeg ved at blive voksen. Tak skal du have.
- Nej, Elise. - Slip mig.
Kom nu! Jeg vil bare tale med hende.
Lede stodder!
Du har kun givet os problemer. Hold dig væk fra min datter.
Undskyld.
Jeg ville ikke lave en scene.
- Har du nøglerne, Louise? - Ja, god tur. Vi tales ved.
- Farvel, Jack. - Farvel, Louise.
Du...
- Kommer du? - Ja.
SEKS MÅNEDER SENERE
Du må tage dig af bidragene til koloniselskaberne.
Hvad skete der med børns rettigheder?
- Det var det vigtige i min tale. - Vi har dem på vores side nu.
Vi har ikke tid til det. Vi må fokusere på det romantiske rumhalløj.
Det er godt for arbejderne. Din far var jo en pioner.
Det samme som vi har solgt det seneste halve år.
Du fik nomineringen. Nu gælder det om at blive guvernør.
Om nogle år hører vi måske små fodtrin i Det Hvide Hus.
- Vi arbejder på det, Roger. - Nej, kaffe giver pletter på tænderne.
Se lige! Er den ikke skøn? Meget retro. Det her elsker du...
Ja, for fanden!
- Der er telefon, mrs Lambert. - Helt hysterisk, ikke?
Se lige det her.
Hejsa, Jack! Hvordan går det? Er du anatomisk korrekt?
- Ja, for fanden! - Jeg tror dig ikke.
- Er alt i orden? - Ja. Jeg trænger bare til luft.
Kom her... Wow!
Der er du. Gode nyheder.
- Hvad er det her? - Louise har fundet en køber.
- Du skal bare skrive under. - Det kan jeg ikke.
Åh, du er optaget af talen. Vi kan gøre det i morgen.
Jeg kan ikke gøre noget af det her.
- Jeg er ikke med. - Det her er forkert.
Det er ikke mig. Jeg vil ikke sælge huset.
Jeg vil ikke holde talen. Jeg vil ikke høre... små fødder i Det Hvide Hus.
Roger lavede bare sjov.
- Han er altid et skridt foran. - Jeg har aldrig mødt ham. Findes han?
- Hvad sker der, Jack? - Jeg vil ikke gå ind igen.
- Jeg er med. Det er et stort øjeblik. - Du forstår det ikke, Maggie.
Så hjælp mig. Et stort publikum venter på dig.
Jeg troede, jeg ville det her. Men ikke på denne måde.
Jeg burde have sagt noget.
- Siden vi kom tilbage, har jeg tænkt... - På hende pigen?
Vi havde problemer, før Elise kom ind i billedet.
- Vi elsker hinanden, Maggie. - Er vi ikke forelskede i hinanden?
Jeg ved ikke, hvornår det skete. Det, vi havde, er væk. Det er kun arbejde nu.
Vi er kompagnoner.
Jeg ved, at jeg ikke er alt for dig, og du er ikke alt for mig.
- Jeg havde andre forventninger som ung. - Hvorfor gjorde du ikke, hvad du ville?
Vi mødtes på det rette tidspunkt. Vi blev forelskede.
- Jeg forstår, at ting forandres. - Ja, en del ting, men...
Det her?
Det ville ikke være rimeligt mod dig at foregive at være noget, jeg ikke er.
Så det er forbi?
Er det ikke?
- Ja? - Hej, jeg søger Elise.
Der bor ingen Elise her.
- Hun boede her med sin far, Hank. - Ja, Hank. Stakkels mand.
Han døde for et par måneder siden.
Vidste du det ikke?
Nej, det gjorde jeg ikke.
Tak.
Hun er kommet videre. Hun fik endelig pengene.
Hun flyttede til New Orleans.
Jeg misunder dig. Du har dit eget firma. Du er din egen chef.
- Du styrede fri af alt postyret. - Fri?
Hør, alle har jo problemer.
Hvis vi skal være ærlige, er det, som da vi var unge.
Du dukker op, laver en masse rod, og så smutter du bare.
Du har ret.
- Undskyld. - Det er okay.
Det er, hvad vi forventer af dig.
- Vil du fortælle mig, hvor hun bor? - Jeg kører dig dertil i morgen.
Det behøver du ikke. Tak.
Derovre.
- Held og lykke. - Tak.
Tak. Dejligt at se jer igen.
- Hej, hvad laver du her? - Jeg ville kigge ind.
Jeg har noget til dig.
Hvad er det?
Kære Liz. Du vil sikkert ikke se mig igen
men jeg håber, du læser det her og tænker grundigt over det.
Hvis jeg kunne trække tilbage, hvad jeg har sagt, så gjorde jeg det.
Jeg tog fejl af mange ting. Du havde ret.
Jeg har ikke været ærlig om, hvem jeg er, i lang tid.
Jeg ville løbe hen til dig og overtale dig til at være sammen med mig.
Men jeg indså, at jeg havde ret i en ting.
Du skal leve dit liv. Man er kun ung en gang.
Det vil jeg ikke tage fra dig.
Gå ud og lev. Rejs, mød folk.
Opdag dig selv. Du tænker måske, at du ved, hvem du er.
Men det kræver, at man farer lidt vild for at opdage det.
Du skal vide, at jeg har lagt alt bag mig. Min kone, min karriere.
Sig, hvad du vil. Nej, jeg vil tale med dig.
Du skal trække i nogle tråde for mig.
- Er du sikker på det her? - Helt sikker.
- Det er jo helt tosset. - Sørg for, at hun får det her.
Jeg skal ud på en rejse. Jeg tager en chance... ligesom du gjorde.
Jeg håber, at det, der er sandt, forbliver sandt for evigt.
Når du læser det her, går jeg om bord på et koloniskib.
Fem år ud, fem år tilbage. Nedfrosset.
Ikke så lang som din rejse, men det var, hvad jeg kunne få.
Jeg kan nok ikke vente længere.
Jeg forventer intet af dig. Du kan finde lykken et andet sted.
Men du skal vide, at jeg elsker dig. Jeg har elsket dig, siden vi mødtes.
Jeg vil altid elske dig.
Hvis jeg er heldig, og du føler det samme om ti år
så venter jeg på dig uden for biografen, hvor vi mødtes.
I mellemtiden er du i mine drømme. Jack