‫יעבור לו.‬
‫אבא שלך הוא לא טיפוס שעובר לו.‬
‫והוא לא ימכור לוולדמן. הוא לא סובל אותו.‬
‫החנות שלי. יש לי תחושה טובה.‬
‫כמו שהיתה לך עם קלמנטין?‬
‫היא היתה מסטולה לגמרי.‬
‫יכול להיות שהיא המציאה‬ ‫את כל עניין הלגליזציה.‬
‫עוד מעט נדע.‬
‫שלום, רבותיי. תיכנסו, בבקשה.‬ ‫-שלום.‬
‫יש לה משרת.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אמרת משהו לפני כמה ימים,‬ ‫ורצינו לדבר איתך עליו.‬
‫כן? על מה דיברתי?‬ ‫-טוב...‬
‫דיברת על לגליזציה של קנאביס.‬
‫את זוכרת?‬
‫אוי, לא.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫הייתי ממש מסטולה.‬ ‫אם אבא שלי יגלה, הוא ירצח אותי.‬
‫אז זה נכון?‬
‫כן, אבל זה מסווג ביותר.‬ ‫אם תלשינו, הלך עליי.‬
‫אל תדאגי, אנחנו דיסקרטיים.‬
‫זה יישאר בינינו.‬ ‫-בינינו.‬
‫אף מילה.‬ ‫-לא.‬
‫את זוכרת את האטליז של אבא שלי?‬
‫כן, ממש מגניב.‬ ‫-אני אקבל אותו.‬
‫הרעיון הוא למתג את החנות מחדש,‬
‫ולהפוך אותה לחנות גראס אופנתית בלב פריז.‬
‫"הגראס של חזן," כמו...‬
‫מקום מפגש לחובבי הגראס בפריז.‬ ‫-כן, אולי. ו...?‬
‫חשבנו שתוכלי לעזור.‬ ‫אבא שלך שר הבריאות וכל זה.‬
‫נקבל את המידע לפני כולם,‬ ‫התיק שלנו יהיה בראש הערימה...‬
‫מה ייצא לי מזה?‬
‫מניות בחברה.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫יש!‬ ‫-קדימה.‬
‫אני לא מעוניינת.‬
‫את לא... מה?‬ ‫-מה?‬
‫אתם יודעים, בדרך כלל‬ ‫אני הולכת עם תחושות הבטן שלי.‬
‫אבל הקונספט שלכם...‬
‫מסריח.‬
‫הרגליים שלך מסריחות, או הקונספט?‬
‫גם וגם.‬
‫חבל מאוד.‬
‫סליחה, קלמנטין, השירותים...?‬
‫פיפי או קקי?‬
‫סליחה, זה לא אותו מקום?‬
‫כן, אני פשוט...‬
‫אוהבת לדעת.‬
‫הם...‬
‫משמאל... מימין... בצד ימין, בסוף המסדרון.‬
‫בשביל הכול.‬
‫תזדרז, בוא לא ניתקע פה.‬
‫אתה מכיר את אוליבייה?‬
‫את אוליבייה הזה?‬
‫כן.‬
‫בבקשה.‬
‫מה "בבקשה"?‬
‫אוליבייה.‬
‫אני יכולה לעזור לכם.‬
‫אני יכולה לדאוג שהתיק שלכם יהיה‬ ‫בראש הערימה של אבא שלי.‬
‫ובתמורה אני רוצה את אוליבייה.‬
‫כן, בסדר. אני אבדוק‬ ‫מה אפשר לעשות. אין בעיה.‬
‫כן, לא. לא הבנת.‬
‫בלי, "אין בעיה, אני אבדוק."‬
‫אני רוצה את אוליבייה.‬
‫אחרת, חנות הגראס שלך...‬
‫"אין מצב."‬
‫היי, אחי.‬
‫אז? איך הלך?‬
‫נהדר. כן.‬ ‫-נהדר?‬
‫מושלם.‬
‫תיזהר, אני אבדוק.‬
‫אני שמחה.‬ ‫-היא מצחיקה מאוד.‬
‫ז'וזף לא סיפר לך?‬
‫מה?‬
‫חנות הגראס שלכם. הקונספט.‬ ‫אני מתה על הרעיון. אני בעסק.‬
‫אדיר! מה הדיל?‬ ‫-יופי.‬
‫הדיל הוא שהחלטנו... מה היה הדיל?‬
‫תקציב קטן.‬
‫תקציב? מגניב.‬ ‫-נכון.‬
‫עשרים אלף.‬ ‫-עשרים אלף אירו!‬
‫אם זה מסובך, תגידו לי עכשיו.‬
‫אין בעיה של כסף.‬ ‫-הכסף ו...‬
‫ו...?‬
‫כן, אל תדאגי.‬ ‫-ו...‬
‫בדיוק.‬
‫אני לא מבין.‬
‫לא משנה, הכול טוב.‬
‫מה כל כך טוב?‬
‫המעילים שלנו אצל המשרת?‬ ‫-בדיוק.‬
‫ברטרנד, נכון?‬ ‫-בדיוק. ברטרנד!‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫באתי לעבודה.‬
‫אני לא רוצה לראות אותך פה יותר.‬
‫אבא.‬
‫אני מצטער על אתמול.‬
‫אני מתנצל. לא התכוונתי למה שאמרתי.‬
‫אבל אתה הרי לא מתכוון למכור לוולדמן...‬
‫שלום, ז'וזף.‬ ‫-היי, ולדמן. לא ראיתי שאתה פה.‬
‫אני אצטרך לחזור עם האדריכל.‬
‫צריך לשפץ.‬ ‫-כן, כמובן.‬
‫לא, אבא, אל תעשה את זה, בבקשה.‬
‫יש לי רעיון מדהים.‬
‫תשכח ממנו, האטליז כבר נמכר.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫אתה לא מוכן להקשיב לי?‬ ‫-אתה לא רוצה את החנות המסריחה שלי.‬
‫נכון? תן לי את המפתחות.‬ ‫-אני רוצה אותה.‬
‫אמרתי שאני מצטער.‬ ‫-נכון. תודה.‬
‫וגם את המפתח של המשאית.‬
‫קלאסי.‬
‫אסון, אחי.‬
‫לא נקבל את האטליז.‬
‫מה?‬
‫יוסף?‬
‫יוסף, מה דעתך?‬
‫סתום, אני סוגר את הכפתורים.‬
‫הוא השתחרר בערבות היום בבוקר.‬ ‫-היום בבוקר. נהדר.‬
‫הנה הוא!‬
‫למה הפרצוף הזה?‬
‫איזה פרצוף?‬ ‫-אתה לא שמח לראות את דוד יוסף?‬
‫אני שמח מאוד. לא ידעתי שאתה משתחרר.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-מה אתה עושה?‬
‫מה?‬ ‫-תן לי נשיקה. בוא.‬
‫נשיקה!‬
‫בבקשה.‬
‫מה הקטע שלו?‬
‫הבני זונות שחררו אותי על התנהגות טובה.‬
‫אוי, אחי.‬ ‫-מה איתך?‬
‫אני בסדר.‬ ‫-עדיין עובד אצל אבא שלך?‬
‫קצת, אבל אני עושה עוד דברים.‬
‫אתה הורג אותי.‬
‫אני קיבלתי חמש שנים בכלא,‬ ‫ואתה קיבלת להיות קצב כל החיים.‬
‫לא, לא.‬
‫לא השתנית בכלל.‬
‫באמת?‬ ‫-אותה חולצה מגעילה.‬
‫מוזנח לגמרי.‬
‫טוב, יוס, אהבת את החליפה?‬
‫היא מצוינת, אבל קצת קצרה מדי.‬
‫רואים את הצמיד.‬
‫תוכל להאריך את המכנסיים?‬
‫ז'ה-פה, אמא פה. קח את התיק שלך.‬
‫ז'ה-פה!‬
‫בוא הנה. אתה לא נותן נשיקה לדוד יוסף?‬
‫מהר. להתראות, ז'ה-פה.‬
‫מה שלומך? התגעגעתי אליך מאוד.‬
‫שב מאחורה, אני כבר באה.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-היי.‬
‫מה נשמע, מלאני?‬ ‫-טוב. להתראות.‬
‫עלי, בוא הנה.‬ ‫-הכול בסדר, וירז'יל?‬
‫למה אתה לא נוסע יותר לשדות תעופה?‬
‫יש יותר מדי מתח בינינו לנהגי המוניות.‬
‫אני לא אוהב את האווירה.‬
‫זה לא מעניין אותי. תהיה רציני.‬
‫החברה הזאת שלי. אם אני אומר לך‬ ‫לנסוע לשדה התעופה, מה אתה עושה?‬
‫נוסע לשדה התעופה.‬
‫בדיוק.‬
‫אל תשכח שנתתי לך עבודה בזכות מלאני.‬ ‫-אני יודע. תודה.‬
‫לא בזכותך.‬
‫כמה? שלוש מאות? ארבע מאות?‬ ‫-שלוש מאות חמישים.‬
‫הנה 400 בשבילך.‬
‫תודה.‬ ‫-תבואו הערב.‬
‫אנחנו חוגגים במוכתר.‬
‫לא, אחי.‬ ‫-למה?‬
‫יש לי...‬ ‫-לא מעניין אותי, תבטלו.‬
‫תבטלו הכול.‬
‫אתם באים. יהיו המון כוסיות.‬
‫לא, יש לנו חברות.‬
‫באמת?‬ ‫-יש לנו חברות.‬
‫עם הפרצוף שלך? מי זאת?‬
‫בחורה ש...‬
‫והולך טוב?‬ ‫-מעולה. אנחנו מאוהבים.‬
‫אתה מכניס את המרגז שלך לתחת שלה.‬
‫לא, אני מכבד אותה מאוד.‬
‫"אני מכבד אותה."‬
‫הוא אמר שהוא השתין לה על השיער...‬ ‫-על מה אתה מדבר?‬
‫אתה זוכר שסיפרת לי...‬
‫אתה סתום, אחי?‬
‫על מה הוא מדבר?‬ ‫-הוא צוחק.‬
‫הוא צוחק.‬
‫זיינת בכלא או מה?‬
‫איזה מין שאלה זאת?‬
‫בסדר, אל תבוא. הגעלת אותי.‬
‫קח את זה, בבקשה.‬
‫להתראות, אחי.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי, יוסף.‬
‫כיף לראות אותך שוב.‬
‫איזה זין. איזה זין מזדיין.‬
‫מה אמרת קודם? יש בעיה עם החנות?‬
‫כן.‬
‫נמצא מקום אחר.‬
‫עם איזה כסף, אחי?‬
‫אתה יודע כמה זה עולה?‬
‫בטח.‬
‫החנות היתה מושלמת.‬
‫זה נגמר. זה נגמר.‬
‫אם רק היינו יכולים לשכנע‬ ‫את אבא שלך, אבל הוא קשה מדי.‬
‫אפילו אם אלוהים‬ ‫היה מבקש ממנו לפתוח חנות גראס,‬
‫זה לא היה מעניין אותו.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫מה?‬
‫אתה רעב?‬
‫אם נביא לאבא שלי את אנריקו,‬ ‫הוא יילך על זה.‬
‫זאת המסעדה שלו?‬
‫לא, זה המקום הקבוע שלו.‬ ‫יש תמונות שלו בכל מקום.‬
‫יש לו אפילו שלט משלו לטלוויזיה, זה ידוע.‬
‫מה נגיד לו?‬
‫עליי. יש לי רעיון.‬
‫בריק עם מרגז.‬
‫לימון.‬ ‫-המקום הכי טוב בעולם.‬
‫לעזאזל!‬ ‫-פעמיים קומפלט.‬
‫קחו את הצלחות.‬
‫רק בטוניסיה יש דגי סול כל כך גדולים.‬
‫טעים מאוד.‬ ‫-מדהים.‬
‫קוסקוס ביתי. תעשו מקום.‬
‫והספגטי.‬
‫בבקשה.‬
‫אתם מסודרים.‬
‫זה היה רציני.‬
‫אני תיכף מחרבן במכנסיים.‬
‫וקינוח, בבקשה.‬
‫לא!‬ ‫-לא.‬
‫זה יותר מדי.‬ ‫-החשבון.‬
‫סליחה, אתה יודע אם אנריקו יבוא היום?‬
‫זה ביתו השני של מר מסיאס.‬ ‫אין לדעת מתי הוא יבוא.‬
‫השולחן שלו תמיד מוכן.‬ ‫-זה השולחן שלו?‬
‫זה מה שאמרתי.‬
‫טוב... עוד נחזור.‬ ‫-וואו, חברותי.‬
‫מאתיים עשרים ותשע?‬
‫אתה צוחק עליי?‬ ‫-לא!‬
‫הרבה יותר מדי.‬ ‫-לא!‬
‫זין, אתה רציני.‬
‫אחי, אתה משלם?‬ ‫-מה?‬
‫בחייך, תעשה טובה.‬ ‫-בבקשה, אדוני.‬
‫אני אוסיף את זה‬ ‫לחשבון ההוצאות שלי, אבל באמת...‬
‫תוסיף גם עשרים אלף בשביל קלמנטין?‬
‫על מה אתה מדבר? למה לשלם לה?‬
‫אין לנו אטליז, ואין לנו את אנריקו.‬
‫לא משנה, נטפל בזה אחר כך.‬ ‫צריך לדאוג שהיא תעזור לנו.‬
‫אם ניתן לה עשרים אלף, היא תעבוד רק איתנו.‬
‫בסקי, כמה אמרת שעולה החליפה הכי זולה?‬
‫שלושים וחמישה אירו, אבל היא זבל.‬
‫מושלם.‬
‫אתה יכול להכין תגיות של "תוצרת איטליה",‬
‫ולתפור עליהן?‬
‫איזה שם אתה רוצה?‬
‫שם מאוד איטלקי.‬
‫משהו כמו "גרדנרלה".‬ ‫-אבל זה זבל, אוליבייה.‬
‫תפסיק להגיד את זה, זה מה שאני רוצה.‬
‫רק אמרתי שזה זבל.‬ ‫-כן, אבל...‬
‫התקשרת אליי עשר פעמים.‬ ‫לעזאזל עם הפוקר שלך.‬
‫אני יודע.‬
‫פעם אחרונה, אבל זה חשוב. אם אנצח,‬ ‫אוכל לראות את האור בקצה המנהרה.‬
‫בסדר, קדימה.‬ ‫-אז הוא נכנס אול-אין.‬
‫הלו? הלו?‬
‫בפלופ היו נסיך לב...‬
‫אתה קטוע, אני לא שומעת אותך.‬ ‫-נסיך לב...‬
‫מה היה בפלופ?‬
‫אור? את שומעת אותי?‬
‫- סוויץ' -‬
‫למה היא פועלת?‬ ‫-הלו? הלו?‬
‫איזה זין, אמרתי "מנהרה".‬
‫מטומטם! אור, אל תנתקי.‬ ‫-אני לא שומעת כלום.‬
‫אור, בבקשה!‬ ‫-הלו?‬
‫נשארו עוד שש שניות.‬ ‫-הלו?‬
‫אני לא שומעת כלום.‬ ‫-מה לעשות?‬
‫אור! זין! חמש שניות. אני הולך על זה.‬ ‫-הלו?‬
‫יש! יש!‬
‫קדימה! קדימה!‬
‫לא! לא!‬
‫ז'ו? ז'ו?‬ ‫-לא!‬
‫גרדנרלה, האופנה החדשה מאיטליה.‬
‫אתה חושב שאני מטומטם?‬
‫אני מכיר את גרנדננלה.‬
‫כמה?‬
‫מאה חמישים כל אחת.‬
‫הרבה.‬
‫אני יודע, זה לא בשבילך.‬
‫היי, אתה חושב שאני עני?‬
‫אני אקח את החליפות שלך.‬
‫קנית מכרה זהב. עסקה יוצאת מהכלל.‬
‫אתה תמות עליהן.‬
‫כן, מכרה זהב.‬
‫אני אסבלט לך, כי אני צריך כסף כרגע.‬
‫קצת מסובך להוריד את המים, אבל אני אראה לך.‬
‫צריך קצת גמישות.‬
‫יש שם ברז.‬ ‫-בסדר.‬
‫תפתחי אותו עם האצבע.‬
‫תחכי עד שאת מרגישה רעידות.‬
‫זה אומר שהאסלה מתמלאת.‬ ‫תחכי בערך שבע שניות.‬
‫שש, שבע. בסדר.‬
‫ואני מבטיח לך שהכול יירד בלי בעיה.‬
‫קקי...‬
‫את יכולה לאכול אוכל הודי.‬
‫את יכולה לאכול אוכל מקסיקני.‬
‫טוב. בקשר לשכר הדירה,‬ ‫שישה חודשים מראש במזומן.‬
‫תהיה בעיה?‬
‫אין בעיה.‬ ‫-נהדר.‬
‫הנה.‬ ‫-תודה.‬
‫טוב, ברוכה הבאה הביתה.‬
‫תשכחי מזה. אבא לא רוצה להבין‬ ‫שאני נוסעת ליפן למכור את הנעליים שלי.‬
‫המזוודה הזו שווה ארבעים אלף אירו.‬ ‫-כן, אבל...‬
‫אל תעזבי בכעס.‬
‫ניסיתי לדבר איתו הרבה פעמים. נמאס לי.‬
‫בסופו של דבר, הוא יקבל את זה.‬
‫תני לו להתמודד עם המציאות.‬
‫זה מה שמבאס.‬
‫תכננת משהו לערב האחרון שלך?‬
‫דייט, אולי?‬
‫כבר הכרתי מישהו ביפן.‬
‫שמאוד מוצא חן בעיניי.‬
‫למה לא אמרת כלום?‬
‫אני אשכנזייה, אבל בגילך אהבתי מרגז.‬
‫סבתא!‬
‫לא רציתי לדעת את זה.‬
‫אל תעמידי פני חסודה.‬
‫ו...?‬
‫למען האמת,‬
‫מרגז... זה לא אוכל...‬
‫שאני אוהבת במיוחד.‬ ‫אני לא ממש אוהבת נקניקיות.‬
‫אני לא יודעת...‬
‫ממתי?‬
‫מתמיד.‬
‫סיפרתי לאמא כשהייתי בת 15.‬
‫באמת?‬
‫יופי.‬
‫כן.‬ ‫-טוב מאוד.‬
‫שיהיה לך לבריאות, גם דובדבנים טעימים.‬
‫אוי, סבתא.‬
‫אני מספרת לך סוד ענקי,‬ ‫ואת מדברת על דובדבנים.‬
‫זה לא צבע בז'.‬
‫לעזאזל, אוליב. אני נראה כמו צלחת איקרה.‬
‫תקלי קצת בליני, ותמרחי אותי.‬
‫אתה נראה טוב, מותק.‬ ‫-לא, אני נראה זוועה.‬
‫ראיתי את אחיך בחנות, דרך אגב.‬
‫אני יודעת. אמא שלי אמרה לי שהוא השתחרר.‬
‫לא אכפת לי. הוא מת מבחינתי.‬
‫מותק, הוא בכל זאת חלק מהמשפחה.‬
‫המשפחה שלי היא עלי וההורים שלי, והם באים.‬
‫אם החליפה לא מוצאת חן בעיניך, אז תחליף.‬ ‫-אני מסכים. אני אלבש ג'ינס.‬
‫ההורים שלי רגועים.‬ ‫-אני יודע.‬
‫- אנריקו פה! בוא עכשיו! -‬
‫איזה זין.‬
‫מה?‬ ‫-הודיעו לי‬
‫שפקחי החנייה מסתובבים באזור,‬ ‫ויגררו לי את המשאית.‬
‫באמת? אתה ממש מעצבן.‬ ‫-כן.‬
‫אל תדאגי, במקרה הכי גרוע,‬ ‫אני צריך 25 דקות כדי למצוא מקום חדש.‬
‫הם כבר כמעט פה.‬ ‫-אני יודע. אני אזדרז.‬
‫תזדרז?‬ ‫-כן.‬
‫מהר, טוב?‬ ‫-כן, מהר.‬
‫סלמון קטן שלי.‬
‫ערב טוב.‬
‫ערב טוב, מר מסיאס.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-איש צעיר.‬
‫סליחה שאני מפריע לך לצפות בטלוויזיה.‬
‫רציתי לספר לך שאני מעריץ שרוף שלך.‬
‫מאז ומתמיד.‬
‫יודע משהו?‬ ‫איש צעיר כמוך שנהנה מהמוזיקה שלי,‬
‫אין אושר גדול מזה.‬
‫אין לך מושג. אני מאזין לך כל יום.‬
‫באמת. ולא רק אני.‬ ‫גם החברים שלי, המשפחה שלי.‬
‫אנחנו משוגעים עליך.‬ ‫-תודה.‬
‫יהיה לנו לעונג‬
‫אם תצטרף הערב לשולחננו.‬
‫אם תואיל.‬
‫סליחה, אבל אני ממש עייף.‬
‫אוי, אוי, אוי.‬
‫תרשה לי להתעקש,‬
‫כי למען האמת...‬
‫באמת, לא.‬
‫בטוח?‬
‫בוודאות.‬ ‫-על חשבוננו.‬
‫אנריקו מסיאס בשולחן שלנו!‬
‫תודה רבה. קרלה?‬
‫אני רוצה בבקשה סול קומפלט,‬
‫ספגטי, מרגז,‬
‫לוביה עם דגנים,‬
‫פקיילה, בס, בורי...‬
‫הזמנת אותו, ועכשיו הוא מזמין את כל התפריט.‬
‫ותמזגי בוכה לכולם.‬
‫- עאידה: איפה אתה??? -‬
‫קדימה, בוכה לכולם.‬
‫החנייה בפריז היא סיוט.‬
‫שעה וחצי.‬
‫מצאנו מקום תוך רגע.‬
‫אני לא יודע מה רציתם להכריז,‬ ‫אבל אני מקווה שזה שווה את זה.‬
‫היא היתה יפה‬ ‫כמו השמש הקטנה‬
‫היא רצתה רק לאכול‬ ‫כל דבר מטוגן ומתוק‬
‫- עאידה: מה לעזאזל אתה עושה? -‬
‫בראבו!‬
‫בראבו.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫טוב מאוד. אתם מוכשרים מאוד.‬
‫אתם כל כך טובים,‬
‫כן, שאני רוצה שתכתבו את האלבום החדש שלי.‬
‫אתם מאלתרים מלידה.‬
‫בכבוד רב.‬ ‫-לחיים. כוסית אחרונה?‬
‫אבל, אנריקו...‬
‫נשמח מאוד לעבוד איתך, אבל בתמורה,‬
‫אם להיות כנים,‬ ‫אנחנו צריכים לבקש טובה קטנה.‬
‫ודאי, אין בעיה.‬
‫טוב. אבא שלי...‬
‫יש לו אטליז. הוא קצב.‬
‫הוא המעריץ הכי שרוף שלך בעולם.‬
‫אנחנו רוצים להפוך‬ ‫את האטליז לחנות מסוג אחר,‬
‫ללכת בכיוון אחר,‬ ‫אבל אבא שלי קשה כמו קיר בטון.‬
‫אתה היחיד שיכול לשנות את דעתו.‬
‫אין דרך אחרת.‬
‫למה לא?‬
‫באמת?‬ ‫-איזה מין עסק?‬
‫זה עסק...‬
‫זה קנאביס.‬
‫קנאביס?‬ ‫-אל תתחרפן.‬
‫חשיש?‬ ‫-כן.‬
‫אני אגלה לך סוד.‬
‫נודע לי...‬
‫אנריקו...‬
‫נודע לי... אנריקו?‬
‫אנריקו?‬
‫כן.‬ ‫-נודע לי מהשר עצמו.‬
‫תהיה לגליזציה של קנאביס בעוד שלושה חודשים.‬
‫ברצינות.‬ ‫-באמת.‬
‫מי שיעלה עכשיו על הרכבת,‬
‫יעשה הון.‬
‫בסדר? אז אנחנו צריכים את האטליז,‬
‫זה חשוב מאוד.‬ ‫-מה ייצא לי מזה?‬
‫עשר חליפות בהזמנה אישית.‬
‫מתוצרת גרדנרלה.‬
‫הנה דוגמה. משהו יוצא מהכלל.‬ ‫-איכות גבוהה.‬
‫יש לי בעיה עם סמים.‬
‫אני לא יכול. לא, לא.‬ ‫-מי דיבר על סמים?‬
‫העסק יהיה מפוקח, חוקי, נקי.‬
‫אני מבטיח לך.‬ ‫-סליחה, אבל...‬
‫אני לא יכול להשקיע בעסק כזה.‬
‫בלתי אפשרי.‬
‫גסטון.‬
‫אני אומר לך את האמת.‬
‫טוב...‬
‫איבדתי את אמי לפני שנה.‬
‫כן.‬
‫זה בסדר.‬
‫היא העריצה אותך מאוד.‬ ‫אין מילים לתאר את ההערצה.‬
‫כשראיתי אותך הערב במו עיניי,‬ ‫הרגשתי כאילו שהיא...‬
‫נותנת לי סימן.‬
‫אני אומר לך את האמת, אני לא אוותר לך.‬
‫אני מצטער מאוד, באמת.‬ ‫נסעתי משהו כמו שעתיים.‬
‫ערב טוב. מה נשמע?‬
‫אני מצטער מאוד, מאוד.‬
‫המכונית...‬
‫לא מצאתי חנייה.‬
‫הכול בסדר, ג'אמל?‬ ‫-ערב טוב.‬
‫האוכל כבר קר.‬ ‫-מה שלומך? אני מצטער מאוד.‬
‫טוב מאוד שהתחלתם בלעדיי.‬
‫זין. באמת?‬
‫אופס.‬
‫סליחה.‬
‫נשמע שהפלצתי.‬
‫לא הפלצת.‬ ‫-הפלצתי.‬
‫מול ההורים שלה.‬
‫איך הם קיבלו את זה?‬ ‫-לפנים.‬
‫בכל הכוח.‬
‫היה מאוד מסובך‬ ‫לספר להם אחר כך שאנחנו ביחד,‬
‫אז המצאתי סיפור על סרטון פרידה‬
‫שאנחנו מפיקים בשביל אור.‬
‫מטומטם.‬
‫הפלוץ היה רטוב?‬
‫מה? רטוב?‬
‫חרבנת קצת בתחתונים, או שזה היה פלוץ יבש?‬
‫אני מספר לך שעאידה רוצה לעזוב אותי,‬ ‫ואתה שואל על עקבות?‬
‫אני רק אומר שהיא תסלח לך על פלוץ קטן.‬
‫היא אוהבת אותך. היא תסלח לך, זה בטוח.‬
‫תחגוג.‬ ‫-מה לחגוג?‬
‫אנחנו מתקדמים.‬ ‫-מתקדמים לאן?‬
‫אין לנו אפילו רבע מהכסף‬ ‫של קלמנטין המשוגעת.‬
‫ומה עם אנריקו?‬
‫זה עוד לא גמור.‬ ‫-בטח שכן. תפסיק.‬
‫הדרכתי אותו. נתתי לו ג'וינטים לא אמיתיים.‬
‫לימדתי אותו להעביר עשן מפה לפה.‬ ‫יש לו כישרון טבעי.‬
‫זה יסתדר.‬
‫אני מקווה.‬
‫של...‬
‫לא נכון.‬
‫אני לא מאמין.‬ ‫-למה?‬
‫אתה... סליחה.‬
‫הכול בסדר.‬
‫איך אפשר לעזור לך?‬
‫איזה מין מרגז יש לך?‬
‫כן.‬
‫רק המשובח ביותר.‬
‫כן.‬ ‫-אנריקו מסיאס!‬
‫בחנות שלי! אני מעריץ גדול מאוד, שתדע.‬
‫המעריץ הכי גדול שלך עומד מולך, מר מסיאס.‬ ‫-תודה.‬
‫תסתכל.‬
‫זאת הגיטרה שלך.‬
‫אולימפיה, 1973.‬
‫היא חתומה.‬
‫הנה החתימה.‬
‫אתה חושב שאני מנגן בגיטרות כאלה?‬
‫ניגנתי רק בפנדר או בפאבינו.‬
‫כולם יודעים.‬
‫יש לי תעודה. הנה ההוכחה.‬
‫זה לא מוכיח כלום.‬
‫באמת?‬ ‫-אני לא סובל את הנוכלים האלה‬
‫שמרמים אנשים כמוך. איזו בושה!‬
‫בושה.‬
‫נכון.‬
‫מר מסיאס?‬
‫אתה מרגיש טוב?‬
‫רגע, מר מסיאס. הנה, שב.‬
‫כוס מים?‬
‫לא, תודה.‬
‫יש לי תרופה לזה.‬
‫תרופה?‬ ‫-כן.‬
‫מר מסיאס?‬
‫אכפת לך שאעשן פה?‬ ‫-טוב.‬
‫בחוץ זה לא מקובל.‬
‫כן, אבל הסמים מזיקים לך,‬ ‫מר מסיאס, אם תרשה לי...‬
‫אם הסם הזה, כמו שאתה קורא לו, לא היה קיים,‬
‫הייתי מתעוור בגלל הגלאוקומה.‬
‫לא. אתה סובל מגלאוקומה?‬
‫כן.‬
‫רוצה לנסות?‬
‫אתה מפספס, באמת.‬
‫נחמד מצידך, אבל אני...‬
‫לא חשוב.‬
‫אתה בסדר, אחי?‬
‫ואתה? איך הולך?‬
‫הם עדיין בפנים.‬
‫עברו שלוש שעות.‬ ‫אני חושב שהולך בסדר. הם מדברים.‬
‫הם נהנים.‬
‫עושה רושם שזה עובד.‬
‫יופי, כי עשיתי משהו מטורף.‬
‫מה עשית?‬
‫אתה זוכר את הג'וינטים הלא אמיתיים?‬ ‫-כן.‬
‫הם אמיתיים.‬
‫כן.‬
‫אתה צוחק עליי, בנאדם?‬
‫לא ניגנתי ככה מאז...‬
‫קונסטנטין.‬
‫תראה, דלקת המפרקים שלי, תראה איזו גמישות.‬ ‫הקנאביס עושה פלאים, אנריקו.‬
‫תקרא לי גסטון, בבקשה.‬
‫מה?‬ ‫-כן.‬
‫אנריקו זה שם במה. אתה חבר.‬ ‫-בסדר.‬
‫נחמד.‬ ‫-כן, בטח.‬
‫אתה יודע...‬
‫הגיטרה...‬
‫ככה פיתיתי...‬
‫את בנה.‬
‫כן?‬
‫היא אהבה את הגיטרה.‬
‫איזו יפהפייה.‬
‫אני מתגעגע אליה, אתה יודע.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫אל תחשוב על זה.‬
‫בוא הנה.‬
‫שמע, יש לי סוד לספר לך.‬
‫אני חבר של שר חשוב מאוד.‬
‫באמת?‬
‫שמעתי ממנו...‬
‫שעומדת להיות לגליזציה של קנביס.‬
‫באמסטרדם מבקרים מיליארדי אנשים.‬
‫נרוויח הון אם נצטרף בזמן.‬
‫יותר מאשר בטלפונים סלולריים.‬
‫סלולריים? באמת?‬
‫כן, מיליארדים, נרוויח מיליארדים.‬
‫תן לי. תן לי.‬ ‫-מיליארדים.‬
‫המיליארד של יום ראשון מאושר‬
‫כל עמלו יחזור רק מחר‬ ‫-מחר!‬
‫הוא שמח מאוד‬ ‫-מאוד!‬
‫תתעורר, אוליב. הוא יוצא.‬
‫זין.‬
‫אנריקו. אנריקו!‬
‫בוא הנה.‬
‫אנריקו. הכול בסדר?‬
‫איך הלך?‬
‫עשיתי כל מאמץ אפשרי.‬
‫כן?‬
‫הוא לא הסכים.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-אני מצטער, ילדים.‬
‫איזה זין.‬
‫מחר נדבר על החליפות. אבל כרגע אני מרגיש...‬
‫על הפנים.‬
‫מה שעשיתם לא היה יפה.‬
‫סיממתם אותי. בלי ידיעתי.‬
‫זה הוא. הוא אוהב להתבדח.‬
‫סליחה.‬ ‫-מה שתגיד.‬
‫הלך עלינו.‬
‫זה הסוף.‬ ‫-זה הסוף.‬
‫זין.‬
‫בוא נלך לישון, אני עייף.‬
‫הלילה זה לא אפשרי.‬ ‫-למה?‬
‫מישהי מחכה לי בבית.‬
‫אני אתקשר אליך כשהיא תלך.‬
‫בשתיים, שלוש הכי מאוחר.‬
‫שכח מזה.‬ ‫-אחי.‬
‫אני אזדרז, אחי.‬ ‫-לא נורא.‬
‫אני לא חסר בית.‬
‫מה את מנסה להגיד לי, אהובתי?‬
‫מה לעזא...?‬
‫יש לך כסף קטן?‬ ‫-די!‬
‫מטבעות!‬ ‫-לא!‬
‫לא, אין לי. זאת כבר פעם שלישית.‬
‫נתתי לך הכול.‬
‫בחייך, תבדוק בכיס האחורי.‬ ‫-חתיכת קוץ בתחת.‬
‫מספיק. לך הביתה.‬
‫תפסיק להציק לאנשים, בסדר?‬
‫סיגריה? נייר?‬ ‫-לא, אני לא מעשן.‬
‫אני לא פיצוצייה. תעזוב אותי בשקט.‬
‫לאן אתה הולך?‬ ‫-מה? אני הולך הביתה. תודה.‬
‫כולם פה אפסים!‬
‫איזה מטרד.‬
‫איזה קוץ בתחת.‬
‫מה עכשיו?‬
‫- בריסל, אמסטרדם -‬
‫היי!‬
‫היי! אני בחלק האחורי של המשאית!‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬