‎Băga-mi-aș! Încetinim.
‎Rahat!
‎Nu...
‎Te omor.
‎Jur că te omor.
‎Hai, deschide.
‎Deschide, javră.
‎Băga-mi-aș...
‎Ce...
‎Ce cauți aici?
‎MĂCELĂRIA HAZAN - CUȘER
‎- Unde suntem? ‎- Nu-ți face griji.
‎- Ce mai e și asta? ‎- Urcă.
‎Am treabă.
‎Ce treabă ai?
‎- Merg la Amsterdam. ‎- Amsterdam?
‎- Da. ‎- De ce?
‎Mai lasă-mă cu întrebările!
‎Cheamă-ți amicul cu Uber, te ia el.
‎- Am drum lung de făcut. ‎- Și fiica ta, Aure?
‎Nu-ți pasă de ea? Pleacă azi.
‎Azi?
‎Da. Hai acasă, ca s-o ducem la aeroport.
‎Las-o baltă.
‎Să se învețe minte să nu mă lase singur.
‎Se duce în celălalt capăt al lumii. ‎Nu-ți pasă?
‎Nici nu știm când o s-o mai vedem. ‎Nu mai lua mizeriile alea de pastile!
‎Am drum lung de făcut.
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎O mare surpriză din partea noului cabinet:
‎Philippe Cendron va propune politici noi.
‎Se pare că va implementa ‎un program controversat.
‎- Premierul și președintele i-au oferit... ‎- ‎Sună bine.
‎...tot sprijinul lor.
‎De ce spui asta?
‎Fără motiv.
‎Putem discuta. Acum nici nu mai vorbim?
‎Ai auzit de politica controversată?
‎- Da. ‎- E vorba de canabis.
‎Îl vor legaliza.
‎Nu mai spune!
‎Știu asta de ceva vreme.
‎Cum? Cine ți-a zis?
‎Am avut acces la informații
‎de la un membru de vază al comunității, ‎care are multe relații.
‎Dar nu-ți pot spune cine e.
‎Rahat, acum ți-am spus.
‎Sunt mândru.
‎Tatăl tău e asociat cu Enrico Macias.
‎Asociat?
‎Da, dar...
‎Nu-ți pot spune mai multe despre afacere.
‎- În regulă. ‎- Bine.
‎Facem jumi-juma.
‎- Drace... ‎- Jumi-juma?
‎Gata. Nu mai zic nimic.
‎Am ratat toate revoluțiile.
‎Telefoanele mobile, sushi...
‎Cum le zice? Țigările electronice.
‎Eu ți-am spus despre ele, ‎dar m-ai trimis la plimbare.
‎Pe asta nu vreau s-o mai ratez.
‎Iar mama ta mi-a dat undă verde.
‎Odihnește-te-n pace, draga mea.
‎Îl fac praf pe Enrico Macias!
‎O să-i bag mandolina aia fix în cur!
‎Calmează-te, frate.
‎Ne face pe la spate. Pricepi?
‎Se asociază cu tata.
‎Nici vorbă.
‎Enrico nu cunoaște pe nimeni.
‎Și-a făcut treaba, nu?
‎El l-a convins pe tatăl tău.
‎Da, dar fără noi.
‎Termină. Nu face nimic fără noi.
‎Du-te la Amsterdam, interesează-te
‎și împacă-te cu taică-tău, te implor.
‎- Nu-ți face griji. ‎- Da.
‎Noi avem relația cu Clémentine, nu ei.
‎Bine.
‎Și Aure? Căca-m-aș!
‎Îi promisesem că o duc la aeroport.
‎Lasă, că mă ocup eu de ea.
‎Serios.
‎Nu-ți pierde cumpătul cu tatăl tău.
‎Atât îți cer. Te las.
‎Pa!
‎Ce faci tu aici?
‎Da, eram în zonă ‎și am vrut să vin la Béné.
‎Unde sunt tata și Joseph?
‎Cică aveau de făcut o livrare urgentă ‎pentru o nuntă la Hyères.
‎- La Hyères? ‎- Da.
‎- E la 900 km de aici. ‎- Sigur?
‎Da.
‎Nu știu, poate...
‎- Oi fi înțeles greșit. ‎- Sun.
‎Nu, zicea că nu are semnal.
‎Te-a sunat ca să-ți spună asta?
‎Îmi murea bateria și...
‎Asta mi-a zis.
‎Avionul meu decolează în patru ore. ‎Toți mă lasă baltă.
‎Ce familie...
‎Te pot conduce eu.
‎Nu-ți sunt frate, dar...
‎ofer servicii de calitate.
‎Mersi.
‎Te aștept în față.
‎Plec departe.
‎Dar voi reveni curând.
‎Ai grijă de băieți în locul meu.
‎Mișto, nu?
‎- O să stai toată ziua după mine? ‎- E un oraș frumos.
‎Nu-ți iei rămas-bun de la Aure?
‎E prea târziu, tată. Nu mai sunt trenuri.
‎O să dau o raită prin oraș.
‎- N-am mai fost aici. ‎- Faci cum vrei,
‎dar pe mine mă lași în pace.
‎Fă ce ai de făcut!
‎Nu mai stau după tine.
‎HILL STREET BLUE ‎JOINTURI RULATE
‎- E cam nasol aici. ‎- Am zis să mă lași în pace.
‎Bine, mă scuzi!
‎Știți ce vreți să fumați?
‎Nu. Nu fumăm. Mersi.
‎Marylin...
‎blue.
‎Bună alegere. E tare.
‎Nu, stai. Ce faci?
‎Un măcelar gustă întotdeauna carnea.
‎E nebunie curată!
‎Băga-mi-aș...
‎Mai nou fumezi?
‎Așa se pare.
‎Ai dreptate, trebuie să gustăm.
‎Să gustăm carnea.
‎E foarte tare.
‎Tată?
‎Te simți bine?
‎Ești praf.
‎Ești praf rău.
‎- Robinetul, da. ‎- Robinet!
‎Batman și... Robinet.
‎Hei...
‎Nu vă supărați, e cușer?
‎Ce întrebi? Nu suntem în Israel.
‎- Întreb și eu. ‎- Ce prostie...
‎Întreb și eu!
‎Asta e cușer?
‎Sigur, e vegană.
‎Veganii dracului...
‎- Poftim? ‎- Una. Iau una.
‎- Bine. ‎- E mai ceva ca jointul.
‎Nu mânca aia!
‎A mâncat-o.
‎E cea mai rea chestie.
‎- Băga-mi-aș... ‎- Nu e rea deloc.
‎Jur. Gustă!
‎Hai vara asta ‎la magazinul lui Aure de la Kyoto.
‎Știi că merge la Tokyo, nu?
‎Știu, vorbeam și eu în argou.
‎Pentru că în Japonia există și Kyoto.
‎- Sigur? ‎- Da.
‎Cred că se zăpăcesc când o dau pe argou.
‎Ce vrei să spui?
‎Nu răspunde nimeni, nu le pasă că plec!
‎Calmează-te. Vin ei.
‎Îi bag undeva!
‎Nu e aglomerat, îi mai putem aștepta.
‎Unde sunt, Olive?
‎Habar nu am.
‎Nu am înțeles nimic.
‎E o nebunie să faci așa ceva azi!
‎- Spune ceva, Ali. ‎- Nu știu.
‎Nu știi niciodată nimic.
‎Hai, răspunde.
‎Alo? Waldman?
‎Ce mai faci, prietene?
‎Și eu fac bine.
‎Te-am sunat să-ți zic să te duci în mă-ta.
‎Exact, dar cât mai flexibil. Da.
‎Nu.
‎Nu, fiindcă nu mai vând.
‎Așa.
‎Pupici.
‎- Pa! ‎- Pa, Waldman!
‎- În mă-ta! ‎- Așa!
‎Ești nebun!
‎Semeni atât de mult cu mine, ‎că mă scoți din sărite.
‎Ești sensibil.
‎Ești un visător.
‎Dar te iubesc.
‎Te iubesc mult.
‎Și eu.
‎Și eu te iubesc, tată.
‎Te iubesc.
‎E minunat.
‎Minunat!
‎Mi s-a sculat.
‎- Nu! ‎- Ia te uită...
‎- Ce țâțe... ‎- Fir-ar, tată...
‎Sunt praf. Mă duc să mă culc... Să dorm!
‎Mă duc la hotel.
‎Caut unul și îți trimit adresa.
‎- Bine. ‎- Bun.
‎Băga-mi-aș!
‎IUBI
‎Nu...
‎Iubita mea!
‎Ce mă bucur că mă suni!
‎Am încercat de trei ori. Unde ești?
‎Pe afară.
‎De ce?
‎Am fost la tine și am găsit ‎o ștoarfă aproape dezbrăcată.
‎Ce mai e și asta?
‎Nu, iubire, asta e...
‎Am subînchiriat apartamentul.
‎Nu mă lua de proastă!
‎Nu, îți jur.
‎Am nevoie de bani, pentru că investesc
‎într-o afacere... foarte mare.
‎Ceva care o să ne schimbe viața.
‎Ești fumat? Unde ești, mă?
‎Fie. O să fiu sincer.
‎Sunt la Amsterdam.
‎- Cu tata. ‎- Ce căutați acolo?
‎Aure vă caută peste tot!
‎Ce mizerabil sunt...
‎Mi-am abandonat sora.
‎Ești fumat bine.
‎Nu mă judeca, iubire. Îți jur...
‎Te iubesc mult.
‎- I-am spus totul lui Ali. ‎- Nu mai minți.
‎Nu i-am spus nimic lui Ali, ‎dar o să se întâmple.
‎O să se întâmple. Asta e sigur.
‎Hei!
‎Futu-i...
‎Stai.
‎Fără vrăjeală!
‎Ce se petrece?
‎E o capcană.
‎Mă duceam la spa și astea două curve... ‎Nu mai știu.
‎Nu.
‎Nicio spa!
‎- Nicio spa! ‎- Nicio spa?
‎- Încă 200 de euro. ‎- Ce?
‎Două sute de om. Plătiți acum.
‎- Ce zice? ‎- Că trebuie să dai...
‎Nu! Am plătit deja.
‎Două sute de fiecare.
‎Haide. E cel mai scump centru spa ‎din Europa.
‎Bine. E tata.
‎Da.
‎- Și... ‎- Ce spui?
‎Că plătesc eu.
‎- Ești nebun? ‎- E periculos.
‎- Sun la poliție. ‎- Nu, tată!
‎Dă-l încoace!
‎Tată?
‎Trezește-te! Ești bine?
‎- Tată! ‎- Ai grijă cu valiza, Olive! E fragilă.
‎Grăbiți-vă. Să nu pierdem zborul.
‎E Joe.
‎- Alo? ‎- Frate!
‎Tata e în comă!
‎Dă-mi telefonul!
‎- L-au omorât. ‎- Joseph, unde naiba ești?
‎Aure! Aure...
‎Nu mai respiră.
‎Nu mai mișcă.
‎Tata e mort.
‎Unde sunteți? Ce tot spui?
‎Suntem la un hotel.
‎Sunt câini...
‎Nu! Un câine...
‎Ce câine?
‎Nu, suntem...
‎Nu înțeleg nimic, Joe!
‎Bulldog!
‎Suntem la hotelul Bulldog din Amsterdam.
‎- Vino, te rog! ‎- Joseph!
‎- L-au omorât. ‎- Nu înțeleg.
‎Ajută-mă...
‎- L-au omorât. Nu! Mobilul! ‎- Iau eu telefonul.
‎- ‎Nu! ‎- Alo?
‎- Ce se petrece?
‎N-am înțeles nimic. ‎Vorbea de Amsterdam, cică tata e mort.
‎Ce naiba se întâmplă?
‎Ce să caute la Amsterdam?
‎Nu știu.
‎Sigur a exagerat. Sună-l pe tata.
‎Futu-i...
‎Tată? Ești bine?
‎Nu e niciun tată.
‎Acum e telefonul meu.
‎Alo?
‎Futu-i...
‎- Să mergem! ‎- Unde?
‎La Amsterdam.
‎Hai, bunico. Repede! Grăbește-te!
‎Au...
‎Te simți bine, tată?
‎Băga-mi-aș!
‎Iarba asta m-a lăsat lat.
‎Futu-i...
‎Mai mult curva te-a lăsat lat.
‎Ce-o fi cu mine?
‎Îmi pare rău că ai văzut asta.
‎M-am speriat tare de tot, tată.
‎- Ce-a fost în capul tău? ‎- Nu știu.
‎Știi...
‎de când s-a dus mama ta...
‎Uneori...
‎mă simt singur.
‎- Tare singur... ‎- Înțeleg.
‎Au...
‎Știi...
‎Sunt îndrăgostit lulea de o fată.
‎Ce?
‎De ce-mi spui asta?
‎Ce legătură are, Joseph?
‎Sunt ca tine. Și mie mi-e greu...
‎Nu răspunde, o fi iar peștele.
‎- Mă duc să văd. Stai aici. ‎- Cum?
‎Mergi să vezi.
‎E Aure.
‎- Fata mea! ‎- Drace!
‎Dar nu ești mort deloc!
‎De ce să fiu mort?
‎Am încasat-o doar. Uite.
‎Ești prost grămadă sau ce?
‎Ești nebună?
‎M-am speriat! ‎Am ratat zborul cu prostiile tale!
‎Haide, nu e...
‎Acum sunteți prieteni la cataramă?
‎Azi nici nu vă vorbiți și mâine ‎îmi distrugeți viața împreună?
‎Încet, mă doare capul.
‎Ține de-aici, dacă tot nu ești mort!
‎Ați înnebunit? De când dai în mine?
‎Te sprijinim de ani de zile ‎ca Enrico să strice tot?
‎Ți-am zis să-ți ții gura.
‎Tu le-ai zis.
‎- Eu? ‎- Da.
‎Tu le-ai zis.
‎Nu mai țin minte nimic.
‎Se mai întâmplă.
‎Acum, că toată lumea e la curent,
‎eu și Enrico suntem parteneri de canabis.
‎- Canabis? ‎- Da.
‎Uimitor...
‎Bravo!
‎Ce faci?
‎Canabis, la vârsta ta?
‎Rulezi țigări și le fumezi?
‎- Bunico, deocamdată... ‎- Da, eu sunt.
‎Da, e magazinul nostru.
‎Fumează pentru că...
‎Un colet suspect la măcelărie.
‎Ce?
‎Ce bombă?
‎Faci mișto de mine?
‎- Olivier! ‎- Ce?
‎Mi-ai pus valiza în portbagaj?
‎Nu m-am atins de ea, Ali a pus-o.
‎Ba nu. Tu o cărai.
‎Ți-am dat-o ție după.
‎Nu.
‎Nu m-am atins de bascheți.
‎Futu-i...
‎Haide.
‎Hei...
‎- Ce faci, iubire? ‎- Bine. Tu?
‎Nu mi-ai răspuns la telefon.
‎Da, știu. Eram cu tata.
‎Acum e în regulă.
‎Totul e bine. Îmi pare rău.
‎Când vii cu bascheții?
‎Sper să prind un zbor mâine.
‎Dar, deocamdată, ‎am o mică problemă cu bagajul.
‎Ce problemă?
‎În clipa de față...
‎Mi-au pierdut bagajul.
‎Bagajul cu bascheții?
‎- E foarte grav. ‎- Da, știu.
‎E o catastrofă.
‎Dar mă gândeam că, dacă nu îl găsesc,
‎poate o luăm împreună de la capăt.
‎Un lucru nou, un nou început.
‎Trebuie să-l recuperezi.
‎Da, înțeleg.
‎Dar, dacă nu-l găsesc, mai vrei să vin?
‎Păi, fără pantofi nu e același lucru.
‎Serios?
‎Fără bascheții ăia, te doare-n cur?
‎„Mă doare-n cur”?
‎Dacă nu am bascheții, nu te interesează?
‎Îmi pare rău, dar...
‎Știi ceva? Du-te-n mă-ta, Tomoko!
‎Nu-mi vine să cred, băga-mi-aș!
‎Cea mai groaznică zi din viața mea!
‎Ține.
‎O să fie bine.
‎Bascheții chiar s-au pierdut?
‎Nu, au fost aruncați în aer. S-a terminat.
‎Fără prostiile voastre și ideile tale ‎de rahat, eram deja la Tokyo!
‎Știu că e nasol.
‎Măcar nu a murit nimeni, ‎ai pierdut doar niște bascheți.
‎Ești prost cumva, Joseph?
‎De 20 de ani urmăresc piața ‎pentru modelul perfect.
‎În două secunde, ‎viața mea se duce dracului.
‎Mai știi ce zicea mama?
‎Mai știi?
‎Zicea...
‎„Dacă viața...
‎îți dă lămâi...
‎fă limonadă.”
‎Mie nu mi-a spus asta.
‎Era un test.
‎Ar fi putut s-o spună.
‎Știu că e groaznic.
‎Dar poate că viața te poartă ‎către ceva mai bun.
‎- Sigur. ‎- Da.
‎Tot nu te bagi în treaba cu iarbă?
‎Lasă-mă cu treaba asta dubioasă!
‎Enrico, pe bune?
‎- Eu l-am pus să-l convingă pe tata. ‎- Serios?
‎E o marionetă, face tot ce-i spun.
‎Futu-i...
‎Hai alături de noi în nebunia asta!
‎Uită-te la mine, ‎sunt un geniu al afacerilor.
‎Știu ce am de făcut. ‎Iar tu te pricepi la cifre.
‎Dacă ne-am uni forțele?
‎Într-un an, ți-ai recupera ‎tot stocul de bascheți.
‎Ce tot spui? ‎Cei din valiză valorau 40.000 de euro.
‎Asta nu-i nimic. Îi faci într-o lună.
‎Tot arunci cu cifre, ‎dar te-ai gândit măcar la un buget?
‎Ce?
‎Ai luat în calcul stocuri, chirie, ‎salarii, impozite, utilități?
‎Sigur că nu. Nici nu știu ce-s astea.
‎De asta te vreau alături de mine.
‎Oricum ai acțiuni la măcelărie. ‎Orice s-ar întâmpla,
‎ești implicată în afacere.
‎Dar ajută-ne să o dezvoltăm.
‎Da? Fă-ne bogați.
‎Nu, acum trebuie să plec.
‎Ai telefonul închis, ‎Virgile nu știe unde ești.
‎Bunico, ce face tata?
‎Se odihnește puțin.
‎- Plecăm peste patru ore. ‎- Bine.
‎Mă duc să-mi fumez creierii ‎până uit de viața mea de rahat.
‎Mă duc să vizitez casa unde se ascundeau ‎copiii ăia în timpul războiului.
‎Anne și Frank.
‎Anne Frank e o singură persoană.
‎- Sigur? ‎- Absolut.
‎Eu mă duc să caut o curvă. ‎Oricum n-am decât 50 de parai.
‎Nici pomeneală! ‎O să ne interesăm de canabis.
‎M-am documentat deja cu tata ‎în mai multe locuri.
‎Și?
‎Am testat vreo câteva chestii.
‎N-ați făcut niciun rahat.
‎- Da. ‎- Bine.
‎Ne-ar putea ajuta un vechi prieten al meu.
‎Serios?
‎- Unde e? ‎- La piața de flori.
‎Cum îl cheamă pe tip?
‎Yohan.
‎- Bine. ‎- Acum e florar, atât știu.
‎Știm cum arată?
‎Nu l-am mai văzut de 30 de ani.
‎Ultima oară era dezbrăcat.
‎Bine. Iată cum vom proceda. ‎Eu și Olive luăm
‎partea asta de piață, ‎iar voi, partea cealaltă.
‎Cei care-l găsesc primii sună.
‎Yohan?
‎Nu? Scuze.
‎Cunoașteți un anume Yohan... Canabis?
‎Canabis?
‎Nu.
‎- Nu? ‎- Nu o să-l găsim niciodată.
‎- Drace... ‎- Ce?
‎Clémentine dă SMS-uri ciudate. ‎Cică vrea să i-o trag.
‎Da? Sună bine.
‎Nu mi-aș pune-o cu una ca ea.
‎M-a scârbit de tot ‎cu pila aia de picioare.
‎Parmezanul ei de picioare ‎era chiar drăguț.
‎- Are ea ceva aparte. ‎- Da, așa e. E nebună.
‎Ce tot spui? Eram îndrăgostită.
‎S-a folosit de mine!
‎Lulu?
‎Yohan?
‎Ce mai faci?
‎Ea e Aure, micuța mea.
‎Nepoată. Îmi pare bine.
‎Ce faceți în Amsterdam?
‎Spune-i că avem întrebări despre canabis.
‎- Vrem să vă întrebăm... ‎- Canabis?
‎Da.
‎M-am lăsat. Nu mai lucrez cu asta, Lulu.
‎Glumesc. Veniți cu mine.
‎Vino cu mine, frumoasa mea Lulu!
‎Te-ai cuplat cu hipiotul ăsta bătrân?
‎Atunci nu arăta rău deloc. Dar acum...
‎Timpul nu l-a iertat. Nici pe mine.
‎Nu.
‎Când vrei să deschizi?
‎Peste trei luni, poate patru.
‎Te-ai apucat de cultivat?
‎Nu. Nu vrem să cultivăm, doar să vindem.
‎Îmi pare rău, dar e prea târziu.
‎Durează între 12 și 18 luni ‎să vină iarba de la furnizor.
‎Singura șansă să aveți iarbă acum ‎e să o cultivați singure.
‎- Altfel, sunteți mâncate. ‎- Ce zice?
‎Cică, dacă nu o cultivăm noi, ‎suntem mâncate.
‎Să o cultivăm, atunci.
‎O cultivăm. Se poate?
‎Dacă aveți doar trei luni, ‎recomand butașii mei secreți.
‎O sută de euro unul, dar e mai rapid ‎și calitatea e incredibilă.
‎Problema e ‎că butașii sunt ilegali în Franța.
‎Vrea să ne vândă butași. ‎E ilegal, nu putem să-i...
‎Cui îi pasă? Cât o să câștigăm?
‎Cât face? Câți bani?
‎E marfă în valoare de două milioane.
‎Două milioane?
‎- Două milioane... ‎- Euro?
‎Futu-i...
‎Să fim realiste, noi nu avem 10.000.
‎Eu am.
‎Avem și un camion.
‎De ce să ne întoarcem cu el gol?
‎- Yohan, îi luăm! ‎- Bine.
‎Nu mai da din picior, calmează-te!
‎- Da. ‎- Ce te stresează?
‎Curvele tatei?
‎- Haide... ‎- Treci și tu peste asta!
‎Scuze.
‎Păcat că nu l-am găsit pe amicul bunicii.
‎Nu l-am găsit și gata. Asta e.
‎Nu mai aduce vorba de asta.
‎Calmează-te!
‎Nu-mi vorbi așa.
‎Făceam conversație. Nu-mi pasă de tine.
‎Dacă nu-ți pasă...
‎- Nu vorbi cu mine! ‎- Nu așa tare...
‎Îmi explodează capul.
‎- Poți să oprești muzica? ‎- Fac ce vreau, eu conduc.
‎Ce-o vrea Ali?
‎- De ce ne face semn? ‎- Trage pe dreapta.
‎De ce ne oprim?
‎Tu și Aïda?
‎- Ce? ‎- Nu mă mai lua de prost!
‎Mi-a scris că sunteți împreună de un an.
‎- Calmează-te! ‎- Pe bune?
‎Încet, fratele meu.
‎Du-te-n mă-ta! Tu știai!
‎Futu-i! Calmați-vă!
‎- Calmați-vă! ‎- Sunteți duși?
‎Calmați-vă și discutăm mai târziu, ‎numai că nu aici.
‎V-ați bătut joc de mine.
‎„Ali e un tip de treabă.
‎Ne duce peste tot cu mașina.”
‎Mă piș pe voi!
‎Mai ales pe tine!
‎Futu-i!
‎Ce se petrece?
‎Nimic, dle agent, ‎o mică ceartă în familie.
‎Dar s-a rezolvat, nu e nicio problemă.
‎Ăștia trei nu par din aceeași familie.
‎- Stai... ‎- De unde veniți?
‎De la Amsterdam. Și ce dacă?
‎Încet, tată.
‎De ce? Ce?
‎N-au altceva de făcut?
‎Se pare că v-ați distrat la Amsterdam.
‎Și ce?
‎- N-avem voie? ‎- Calmează-te!
‎- Gérard, scumpule... ‎- Ce?
‎Calmează-te. E-n regulă.
‎Scuzați-l, vă rog.
‎E stresat.
‎Măcelăria noastră e-n faliment.
‎Suntem complet bulversați, distruși.
‎Simt că-mi pierd mințile.
‎Bine, doamnă.
‎Dar vom face un control de rutină.
‎Puteți deschide?
‎Desigur.
‎N-avem nimic de ascuns.
‎Băga-mi-aș!
‎Ce mă-sa mai e și asta?