Co to sakra je?
To vypadá na problém.
- Jo. To je... -To je... To není moje.
- Je to ve vašem autě a není to vaše? - Jo. Teda ne...
Ne, to jsou moje prasata, moje selátka.
Říkám už roky, že musíme inovovat.
Říkám to roky. Chce to změnu přístupu.
Tohle je budoucnost.
Košer vepřové.
Jsem v přímém kontaktu s vrchním rabínem v Paříži, ten se zblázní.
Chce jich 50 hned v pondělí ráno.
- To je mazec. - Pane?
Jsou ta prasata vaše?
- Ano. - Jistě.
Bylo to pro tátu překvapení. Vy jste to zkazili.
Nemůžete za to, i když jo.
Děláte skvělou práci. Opravdu.
- Ale... - Já to nechápu.
Joseph má pravdu.
Je to složitá operace, genetická modifikace kopyt.
- Přesně. - Je to budoucnost.
Pokud máte peníze, dejte je do toho.
Zapomeňte na bitcoin, ten už nefrčí.
Všem jednotkám, loupežné...
Tak dobře.
Tak my pojedeme.
To je vše.
- Jo, dobrou noc. - Dobrou noc.
-Dobrou noc, pánové. -Dobrou noc.
Sakra.
- Počkej, až odjedou. To je ono. - Zaválels, Jo.
- Na co ta prasata? - Ne.
- K čemu jsou? - Mě se neptej.
- Aure. - Na co ta prasata?
- Ty jsou... - Za to nemůže Aure. To já.
Co?
Koupila jsem konopné řízky za deset tisíc eur.
- To snad ne. - Neuvěřitelný.
Nevěděla jsem, že je Johan strčí do prasat.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Chce to promyslet. Ty řízky jsou tady.
Může to být luxusní.
Tohle je luxusní?
Vězení ti přijde luxusní?
Opatrně, ty surovče, je to křehký.
Proč ty vůbec mluvíš?
Ten obchod je můj a Enrica. Tečka.
Jaký obchod?
Když teď nezačneš pěstovat a ten zákon projde,
budeš mít na prodej ostrý klobásy a pastrami.
Dva a půl milionu.
Cože?
Spletla jsem se, je to dva a půl.
Když babička udělá z každého řízku čtyři,
nachystáme stodolu a půjde to dobře,
tak první sklizeň by měla být za 2,5 milionu eur.
Dobře.
Dva miliony pět set tisíc.
Dobře.
Tati, poslouchej.
- Co? - Všichni souhlasíme, že šéf seš ty.
Ano, s Enricem, ale ty jsi šéf.
Ano? Říkám to, protože by bylo špatný
nedělat to jako rodina.
Uzavřeme dohodu, rozdělíme si úkoly.
Ty se budeš starat o obchod.
Ty jsi vizionář.
Zjistíš, kolik bude stát rekonstrukce obchodu podle tvých představ.
Babička a Aure se postarají o pěstování.
Babička je šikovná zahradnice a Aure je dobrá na management.
A Olive a já zkusíme do začátku sehnat peníze.
Rozumíš mi?
- Co myslíš? - Jak to myslíš?
Co si můžu myslet?
Nic si nemyslím, dokud nepromluvím s Enricem.
Kde je? Je tady?
Sakra.
Není to dobrý.
To není dobrý.
No tak. Žádná televize.
Jak to jde? Olivy jsou dobrý, Enrico? Jako zrada?
Jak jsi vymyslel, že se s tátou rozdělíš napůl?
Co to sakra je? To se mi nelíbí.
Promiň. Nechal jsem se unést.
A můžeš za to ty. Říkals, že to jsou normální cigarety, ne drogy.
Odrovnalo mě to.
Když jsem přišel domů,
musel jsem vylézt na židli
a zastavit nad hlavou otáčející se strop.
- Dobře. - A vlastně...
Víš co? Zavolám tvému tátovi.
- Jo. - Řeknu, že šlo o nedorozumění
a že z toho jdu pryč.
Ne, Enrico. Nemůžeš z toho pryč.
Táta si myslí, že tě poslala moje máma.
Když odejdeš, zhroutí se.
To je moc složitý, končím.
Enrico.
Když zůstaneš,
dáme ti dvě procenta.
- Dvě procenta? - Dvě procenta.
Moc hezký.
Máš mě za hlupáka.
Nerespektuješ mě. Urážíš mě.
Tak moment.
Mluvíme tady o 50 tisících eur za první rok.
Padesát tisíc?
- Jo, 50 tisíc eur. - Jo, 50 tisíc.
- Za první rok? - Jo!
Zatraceně, to je příjem.
Tak co?
- Jdu do toho. - Bezva.
Takže odteď už žádný hry.
Hrajeme na rovinu.
Rovněji než rovina.
- Takže všechno v pohodě. - Počkejte!
To nové album stále platí, že?
Samozřejmě.
Dřeme na tom jako koně.
Můžeš mi dát nějakou ochutnávku?
- Uděláme... Líbí se nám tahle. - Do toho.
Tohle už jsme dělali.
To je úvod, je trochu... Delší, ale je to takhle.
Půda je vlhká,
takže tam dám jen poloviční množství vody.
Jako rajčata.
- ...místo litru. - Jo?
Pěstovalas je někdy?
- ...po zalití... - Ne.
dám květináče pod lampy
v cyklu osmnáct ku šesti.
TOMOKO TEĎ MI NEPIŠ
Osmnáct hodin světla a šest hodin tmy.
Zapomeň na Tomoko, je to mrcha.
Nechce se mi o ní mluvit.
Mysli na to, co se ti na ní nelíbilo.
Sex byl dobrý?
Jo, skvělý.
Taky se tě neptám na dědu.
To ti řeknu. V posteli to neuměl.
To je hrozný. Jak jsi to zvládla?
Poradila jsem si.
- Fakt? Tys zlobila. - Jo.
Pojď sem.
Pojď sem, dítě.
Dej mi pusu.
Tys mu to fakt řekla.
Měls mu to říct už dřív.
Chtěl jsem, přísahám.
Cos dělal v Amsterdamu?
Byl jsem tam pracovně s tátou.
Jak pracovně?
Co myslíš?
Maso.
Maso, jo?
Aure uletělo letadlo, Ali narazil na holandskou mafii, nechápu to.
To je normální, protože ti to nikdo nevysvětlil.
- Poslouchám. - Je to jednoduchý.
Táta potkal Enrica Maciase...
Jestli neposloucháš, tak odejdu.
Enrico přišel do řeznictví.
Padli si do noty, bavili se o Constantine, starých časech...
Nějak se to seběhlo a táta... Je to hrozně trapný...
Chtěl do Amsterdamu za šlapkou.
Abych to zkrátil, táta se dostal se šlapkou do potyčky,
což je samozřejmě mafie.
Dobře, vypadni.
Ne, je to pravda.
- Ven. - Je to pravda.
- Věř mi. - Nemůžu.
Chci se posunout dál.
To já taky, věř mi.
Já se pořád snažím a...
Sakra, to je Olive. Musím to vzít, promiň.
Rychle, kámo, posunuju se dál.
Co? Co chce?
Vidět mě?
Bezva. Pak pokecáme. Super. Měj se.
Musím jít.
Omlouvám se.
Nemusíš, nechci tě vidět.
Ne, tohle nedělej, to je hloupý.
Stejně jsem ještě neskončil.
- Jo, skončili jsme. - Ne.
Ne, neskončili.
Tohle celý je blbost.
Uvidíš, že jednou se tomu zasmějeme.
Budeme se smát tak nahlas,
tak nahlas, věř mi,
že lidi budou říkat: "Nesmějte se tak nahlas,
rušíte." Vrátím se fakt brzy.
Clém, tady nemůžeš být. Je to naše laborka a...
Jde o hygienu.
- Promiňte. - Není vám blbý prodávat maso?
Zvířata trpí?
Kdo to je?
Jsem tady. Ahoj!
Právě včas. Musím za Gilbertem kvůli cenám. Vezmeš to?
- Dobře. - Omlouvám se.
- Máš se? - Jo.
Jak se daří, brácho?
Máš bezva tátu.
- Je super. - Je milej.
Hele, mám dobré a špatné zprávy.
- Začneme těmi špatnými. - Dobře.
Takže dobré zprávy.
Legalizace jde dobře, domluvila jsem ti schůzku na ministerstvu.
- Bezva. Bravo. - Paráda, ne?
Nádhera. Ale špatná zpráva je, že stále nemám...
- Jo! Ty peníze. - Co?
Jde o ty peníze.
Tady jsou.
- Osm táců, zbytek bude brzy. - Ty peníze, jo. Ale ne.
Drobný si nech.
Nedělejme to polovičatě.
- Dobře. - Chci všechny do 48 hodin.
- Cože? - Jo, rozumím.
- Všechny. - Všechny.
- Všechny peníze, Oliviere. - Já vím.
Chceš zajít na oběd?
Já?
Ne, ty.
Myslíš mě?
Jo.
Dívala ses doprostřed.
- Chceš...? - Ne, mně se to nehodí.
Mně taky ne.
Tak proč se ptáš?
Tak v kolik?
Říkám, že se mi to nehodí.
Bezva, mně jo.
To nechápu.
Já taky ne.
Tak zatím.
- Ahoj. - Čau.
- Je fakt pošahaná. - To je.
Ale potřebujeme ji a musíme sehnat prachy.
A buď na ni milej. Byls protivnej.
- Já... Ne, kámo. - Byls, věř mi.
Hulíš dlouho?
Začal jsem kvůli kloubům.
A už jsem nepřestal.
Uvolňuje mě to.
Fakt hezky.
Uznávám, že...
je to příjemné.
Potřebuju to, všichni mě štvou.
Jo. Hele...
Znáš někoho, kdo...?
Kdo dělá rekonstrukce?
Chceme předělat...
Líbí se mi ta komoda.
Chceme...
zrenovovat...
řeznictví.
Vykašli se na firmy.
Ty jsou nejhorší.
- Máš pravdu. - Za verandu mě chtěli ožebračit.
Nakonec jsem si to udělal sám.
Desetkrát levněji.
To taky udělám.
Mají mě za břídila.
Ten obchod s trávou...
bude vymazlený.
To budou koukat.
- Tisíc. - Tisíc.
Projdu ti věci, ponožky a tak.
Nech mě. O všechno jsem přišla, nic nemám.
- Jsi v tom sám. - Sakra.
Mám se zeptat babičky? Možná má peníze pod matrací.
Všechno jsem investovala a nejsem hluchá.
- Tak vidíš. - Promiň, babi.
Fakt nic?
- Nějaký spořicí účet? - Bože, už toho nech!
Je švorc, já taky. Nech mě. Musíš si poradit sám.
- Už toho sakra nech. - Uklidni se.
- Jsem klidná. - Takhle se mnou nemluv.
Zlobíš se kvůli těm teniskám, ale uklidni se.
S tím to nijak nesouvisí.
Běž s ní promluvit.
Dobře.
Co je?
Co se děje?
- Dostala jsem kopačky. - To ne.
- Ale jo. - To mě mrzí.
Asi jsem nevěděl, že máš kluka.
To nebyl kluk.
Jo.
Nebudu lhát, tušil jsem to.
Jasně.
To nic.
Neboj.
Ví to babička?
- Jo? - Jestli to ví?
Tys to věděla?
Jo, věděla.
Vy a vaše tajemství. Řeklas to tátovi?
Ne, to vůbec ne.
Teď mu to nechci říkat.
Ale je načase, je rok 2019.
Jo, dostanu se k tomu.
Díky.
Můj vztah s Aïdou taky drhne.
- Já vím. - Ani jeden to neumíme se ženskýma.
A to tě rozesměje.
- Jsou to tři hodiny! - Volals na poslední chvíli.
- Seš hroznej. - Sedni si, brzy přijde.
- Kdo je to? - Neboj.
On jediný souhlasil, že nám půjčí.
Půjčí nám 20 táců?
Řekl jsem o 50.
To ne, kámo. Co blbneš?
Dvacet tisíc dlužíme té magorce.
- Pak je tu rekonstrukce, vybavení... - Jak mu to vrátíme?
Seš blbej?
Dva a půl milionu, vole.
- Kašli na to. - Dobře.
Já ho fakt neznám?
- Rodino! - Ahoj!
- Youssi! - Jak se vede?
- Josephe, jak se máš? - Ahoj.
Potřebujete strýčka Yousse?
Ne, nepotřebujeme. Ale moc rád tě vidím.
Mluvili jste o 50 tácech.
- Jo. Mluvili. - Ne, vůbec ne.
Hoši, tak se domluvte. Jeden říká jo, druhý ne?
- Ne, vůbec ne. - Jo.
Jo, nebo ne?
Nechceme tě tím otravovat.
Moje prachy ti nejsou dost dobrý?
Ale jsou, jsou parádní.
Ale patříš do rodiny.
Jsi brácha Aliho a Aïdy. Je to složitý.
Proč zmiňuješ Aïdu?
- Co? - Moji sestru,
proč o ní mluvíš?
Protože je to tvoje sestra.
Chceš mě naštvat?
Ne, proč se zlobíš?
Chceš přes hubu?
- Co? Uklidni se. - Proč mluvíš o mojí sestře?
- Rico! - Ne!
- Zbláznil ses? - Proč na něj střílíš?
V klidu, je to jen legrace.
To byla paráda.
Děláme si jen srandu. Řeknu vám,
že jestli spolu děláme, tak chci srandu.
Chci sprostý vtipy, narážky.
Žádný sprostý vtipy!
- Dobře. - Ne!
Promiň. To je cvok.
Vážně, on mi řekl,
že sháníte 50 tisíc na kšeft s trávou, viď?
Tys mu to řekl?
- Musel jsem. - Ale...
- Řekl jsem o 50... - Přeskočilo ti?
Tak dost!
S těma prachama to bude takhle.
Dám vám 50 táců.
Chci je zpátky do dvou měsíců.
S úrokem 30 procent.
- To je hodně. - Ale je to legální. Ticho.
Ne, ale já...
Tak... Sklapni.
Za každý den zpoždění dva tisíce navíc.
To je hodně.
Sklapni.
A samozřejmě po dvou týdnech... Rico!
- Ne! - Ne!
- Sakra! - Kruci!
- Přestaň! - Sklapni!
Přestaň, brácho.
Hned tě zastavím.
Když jde o moje prachy, tak žádný "brácho".
Na to kašlu! Nestřílej na nás!
- Co uděláš? - Co?
Vem si prachy, svoje lidi a běžte!
- Fakt? - Jo, ven!
Padesát táců za 48 hodin je hračka.
Obzvlášť s vašimi ksichty.
O nás se nestarej.
Škoda, mohl ses zbavit obchodu.
Jdeme. Tady ztrácíme čas.
Jdeme, hoši.
Počkej. Stůj!
Co je?
- Bereme to. - Co?
- Cože, kámo? - Cos to řekl?
Jdeme do toho.
Tak vidíte.
Všechno je v pohodě.
Myslel jsem si...
že je to vtip.
Sakra.
Ale jak jsem řekl Olivierovi,
Aliho do toho tahat nebudete.
Jeden nepodařený syn mámě stačí.
Dobře.
A jestli se mnou
zkusíte vydrbat, tak přísahám
na matčin život... Rico!
- No tak! - Dost.
- Přestaň. - No tak.
- Přestaň! - Dělám si srandu.
Na matčin život, je rychlej.
Sbohem, ksichti.
- Trvá to. - Jo.
Je tam všechno.
Ne.
- Děláš si srandu? - Je tam 20 táců.
Ale ne Olivier.
Clém, jsem jeho kámoš, ne jeho pasák. Dělá si, co chce.
Výborně, tak to já taky.
Co to děláš?
Ahoj, tati. Jak se máš?
- Dobře, zlato. - Blafuješ.
A nejde ti to.
- Jo. - Copak?
Jak to jde s těmi výjimkami?
Pořád přichází, zlato. Proč?
- Slyšela jsem... - Přestaň.
Jsem zamilovaná.
Můžu ti s ním zařídit večeři.
- Dobře, večeři... - Ale když nebude chtít víc,
není to můj problém.
Je to jasné?
Jo.
A už dost vydírání.
Platí. Každopádně jako dezert
dostane meruňku.
Jestli mi rozumíš.
Liči.
- Laskominu k pocucání. - Jasně.
Pochopil jsem to.
Určitě je to bezpečné?
Nemáme na výběr.
Jinak nás spotřebovaná elektřina prozradí.
V případě podezření elektrárny volají poldům.
- Vážně? - Jo.
- Myslím, že to máme. Zkus to. - Dobře.
- Jdeme. - Co děláte?
Napichujeme se přímo na rozvod.
Bezva.
Pojď, babi, podíváme se.
Počkej.
Musím s tebou mluvit.
Hned teď?
Jo, hned teď.
- Je tu problém s Clémentine. - Cože?
Co zase ta magorka chce?
Večeři s tebou.
Jinak náš případ neprojde.
- Technický problémy. - Cos to sakra udělal, kámo?
Podělal jsem to.
To nic. Víš co?
Jsem z ní nepříčetný, nechci se s ní sejít.
Je to jen večeře. No tak!
Já tě znám.
O co jde?
Je to normální večeře, nebo s něčím navíc?
Ne.
Jen normální večeře... s něčím navíc, jo.
Sakra. Víš co? Dobře.
Tak jo.
- Půjdu s ní na večeři. - Jo.
- Pár francouzských polibků... - Ne.
- Jo, a to je vše. - Olive.
Musíš vydržet do legalizace, jinak to bude noční můra.
Šílíš?
Myslíš, že s ní zahodím tři měsíce života?
Promiň. Musí být jiný způsob.
Do prdele.
To je vtip? Žádný zákazník za 48 hodin?
To snad ne. Kdes byl?
Měl jsem pohotovost.
Pohotovost?
Máš padáka.
Počkej.
Počkej. Neboj, dám se dohromady.
Ne, už tě nesponzoruju.
Platím ti, vychovávám ti dítě, beru ho na dovolenou.
Přestaň mě dojit.
Dej mi klíče.
Budu dělat noční.
Budu spát na letišti, bydlet tam.
Dej mi ty zatracený klíče.
Joseph přijde probrat práci
a pak se stavím. Počkej, už je tady.
Potřebuje dvě hodiny...
Já vím. Chvíli mi trvalo se vyfiknout.
Promiň, pak ti zavolám.
Vyfiknout na...?
Joseph ti neřekl, že přijdu?
Ne, neřekl.
Tak...
Dobře, tak... já půjdu.
- Clémentine. - Jo.
- Když už jsi tu... - Super. Tady.
Snad ti neřekl, že tě miluju.
Cože?
Cos to řekla?
Řekla jsem...
No nic.
Fakt, Khabib je teď v UFC nejlepší.
- Na zemi je neporazitelný. - Souhlasím.
Ale má slabý nohy a pěsti...
Viděls, jak porazil McGregora KO?
Dobrá...
- Ty o tom víš hodně. - Jo.
Bojová umění miluju.
Dělám džiu-džitsu.
Děláš si ze mě srandu?
Nedělám. Jestli chceš,
můžeme si to rozdat a za vteřinu tě sejmu.
Ty si nějak věříš.
Jasně, nakopu ti zadek.
- Já tobě. - Já tobě.
- Dobře.
- Tak co? - Sakra, nepustíš mě.
Drž se, položím tě.
Dobrý. Pusť mě!
- Neuvěřitelný. - Dobře.
Promiň.
Tak ty takhle?
Možná.
Prosím.
Do prdele.
PRAXE
"Červenec 2016, rozchod."
Opustila mě.
- "Září 2016, katastrofální zhoršení." - Bylo to těžký.
PRO MOJI LÁSKU
Aïdo?
Dohodneme se na 1300?
Patnáct set a plácneme si.
- Potřebuju pomoc, je to těžký. - Vyjednávám.
To je nevyhovující.
A umím anglicky.
Mluvíte anglicky?
Prosím?
Sakra!
Všude to teče!
Natáhnu si svalový vlákna!
To nebude fungovat.
Zatraceně.
Dokázali jsme to!
Tak krásný obchod
a je z toho taková ruina? To není možné.
Zvoral jsem to.
Jak jsi sám mohl udělat takovou spoušť?
Musím někoho najmout, aby to dodělal.
Ale mám problémy...
Deset tisíc.
- Cože? - Potřebuju deset tisíc.
Aha, deset tisíc.
Řekni si rodině, protože já...
Mojí rodině to říct nemůžu. Ani o tom nevědí.
Má to být překvapení.
To je krásné překvapení.
Co zemřela moje Béné, jsem celý roztěkaný.
Nebreč.
To bude dobrý.
Dojímáš mě.
Tos všechno vykouřil?
- Jo. - Vždyť se zabíjíš. Seš blázen?
Nezvládám to, musíš mi pomoct.
Pomoz mi, prosím!
Dobře.
Pomůžu ti.
Ale peníze ti nedám.
Dám ti zlato.
Našel jsem to vzadu.
Bylo to za prkny.
Vaše matka ráda malovala.
Měla v očích hvězdy.
Ale v rukou lejno.
Chvíli jsi mě vyděsila,
protože se asi shodneme,
- že to stojí za kulový. - Ten dole ujde.
Měl jsem z nich depresi.
- Ten modrý je strašný... - Ani nápad.
Seš v pohodě?
Už ne, kámo.
Hlásím se do práce.
To nepůjde.
Promiň.
Chápu.
Aïda moc ráda uslyší, co tady děláš.
Počkej.
To myslíš vážně?
Jo.
Tak pojď.
Pojď.
Vítej.
Ali, když už jsi tady,
tohle je naše Pastráva.
To je dobrý jméno.
Pro Ludmilu všichni zpívejme Mazel tov
Dobrý večer, policie.
Dobrý večer.
Jen vám chci říct, že nás budete hodně vídat.
- Vážně? - Jo.
Vedle budeme mít oficiální střelnici.
Páni.
Nebojte, střílíme jen na terče.
A na padouchy.
- Nebojte. - Výborně.
Už půjdu, vidím, že tu máte rodinu.
Oslavujeme.
- Takže se uvidíme. - Ano, uvidíme.
- Nashle, dobrou noc. Díky. - Dobrou noc. Nashle.
Tak to jsme nahraný.