‎Bunico, ești în regulă?
‎Ești bine?
‎- Sunt bine. ‎- Slavă Domnului!
‎Chem doctorul.
‎Bunico, ai avut un atac cerebral.
‎Un atac cerebral? M-am împiedicat.
‎Îl recunoști pe acest domn?
‎E Gérard.
‎- Da. ‎- Da, e Gérard.
‎Dar el? Știi cine e?
‎Cretinul, Olivier.
‎Bine!
‎Slavă Domnului că e bine! Grozav!
‎Unde e mama ta?
‎Béné, ești aici?
‎Bunico, ea...
‎nu mai e printre noi. Știi asta.
‎Glumești cu noi?
‎Sigur că glumesc.
‎O să râdă când îi spun.
‎Unde e?
‎Caut-o pe mama ta, te rog.
‎Ce dezastru!
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Așteptați! E grav.
‎E complet pe dinafară.
‎- Alo, Jean Jaurès? ‎- Futu-i, telefonul lui Jaurès!
‎Pastra ce?
‎- Ce să fac? ‎- Închide!
‎Nu! Clar, nu! Dacă închizi, o ia razna.
‎Nu am o soluție.
‎Scuze, am fost toantă. Mă scuzi. ‎Nu prea am semnal aici.
‎Văd că sunteți toți la spital. Ce faceți?
‎Păi, pentru că...
‎Gérard a avut un mic prolaps.
‎Eram destul de speriați, dar acum e bine.
‎Nu mă surprinde. ‎Old bag of balls!
‎Trebuie să vă duceți acasă. ‎Vadim vine în curând.
‎Vadim? Ce e cu numele ăsta idiot?
‎Vadim, botanistul, Lulu.
‎Pentru Pastraweed.
‎Mă bazez pe tine să-l primiți.
‎Desigur, poți conta pe noi. ‎Îl vom primi ca pe un prinț.
‎Bine, asta vom face. La revedere!
‎Ți-a ieșit perfect!
‎Stați! ‎Tipul ăla, Vadim, va fi acasă în patru ore
‎pentru Ludmila.
‎Da, am pus-o. Trebuie să găsim o soluție.
‎La naiba!
‎Amintește-mi să cumpăr macarons ‎de ziua lui Isidor.
‎Bine. E complet pe dinafară.
‎Care e soluția?
‎Uite! Știu rețeta Pastraweed. ‎Sunt mereu cu bunica. O știu.
‎Dar Jaurès a spus limpede. ‎Ludmila trebuie să-i dea rețeta.
‎Rahat!
‎Ai păcălit-o cu vocea ta.
‎Da. A tot vorbit. Nu a închis.
‎Cred că am o idee.
‎Vom lua mulajul feței.
‎Va dura cam 30 de minute.
‎Relaxați-vă!
‎Închide ochii!
‎La naiba! E impresionant.
‎E o nebunie.
‎Sunt șocat.
‎Nu știu, tată. Nu semăn deloc cu ea.
‎E o glumă. Ce e asta?
‎Va observa imediat că e machiaj. ‎Nu e prost.
‎Nu, te asigur că e ireal.
‎E super. Și tipul n-o știe pe bunica.
‎- Va merge. ‎- Cine e târfa aia bătrână?
‎Sigur a fost o idee bună ‎s-o scoatem din spital? Fiindcă...
‎N-aveam de ales cu brățările electronice.
‎Bunico, dacă există un secret ‎pentru Pastraweed, să ne spui acum!
‎Nu știu ce zice.
‎Iată! Nu vezi că nu e bine? ‎Las-o! Rahat! Nu e niciun secret.
‎Ți-am spus că știu rețeta.
‎- Știu ingredientele. Gata! ‎- Bine, gata.
‎E botanistul.
‎Bunico, ascunde-te repede! ‎Omul ăsta nu te poate vedea.
‎Am niște mănuși.
‎Haide!
‎La naiba, e înarmat.
‎Bună ziua! Joseph.
‎- Îmi pare bine! ‎- Unde e Ludmila?
‎Vine.
‎Încântat, dle Vadim. Numele întreg?
‎Vadim.
‎Foarte bine.
‎Oricum, suntem încântați să lucrăm cu dvs.
‎Ba nu.
‎Am venit să lucrăm. Unde e Ludmila?
‎Vine.
‎Am aranjat o cameră pentru dvs.
‎Asta e camera mea.
‎Și nu se mișcă până nu terminăm recolta.
‎Recolta? Cât veți sta?
‎- Trei luni. ‎- Trei luni?
‎Da.
‎Grozav! Trei luni e bine.
‎- Aici e bunica! ‎- Uite-o!
‎- Steaua! ‎- Bunica.
‎Ce e?
‎E vreo problemă?
‎Bună ziua, Ludmila!
‎Bună, Vadim!
‎Bine.
‎Hai să nu stăm degeaba toată ziua!
‎Îți arăt hambarul.
‎Mulțumesc!
‎Pe aici!
‎Încet.
‎Va ține.
‎Ce?
‎O să țină.
‎- Da. ‎- La naiba!
‎Ingredientele sunt esențiale, evident.
‎Deci lămâi, morcovi, perfect.
‎Niște cartofi, pentru că ne trebuie.
‎Țelina e aici.
‎Și coriandru, desigur.
‎Coriandru foarte proaspăt.
‎- Simți mirosul? ‎- Da.
‎Pentru că zeama e cea mai importantă.
‎Udați cu zeama asta, doamnă?
‎Cu zeamă, băiatule.
‎Cu zeamă.
‎Poți fi mai puțin formal.
‎Stop! Nu atingeți nimic!
‎Mă ocup eu de tot, ‎panietna?
‎Da.
‎Câți ani aveți?
‎Păi...
‎asta nu se întreabă o femeie, băiete.
‎Ăsta e război, Ludmila.
‎Treaba mea...
‎e să verific rețeta pentru Pastraweed.
‎Desigur.
‎Și că o pot reproduce ‎fără familia Hazan. Deci...
‎nu atingeți ingredientele,
‎altfel vă omor.
‎Futu-i! Mi-a fost așa de frică!
‎Sincer, te-ai descurcat grozav.
‎O să țină.
‎O să țină?
‎Aproape că m-a prins cu oala. Ce zici?
‎Nu e bai. Crede-n tine! Va fi bine.
‎Mă duc s-o iau pe bunica.
‎E acolo de o oră.
‎- La naiba, nu știe! ‎- Nu.
‎Și mai avem trei luni.
‎- Trei luni? ‎- Da.
‎Nu pot continua așa atât. Sunteți nebuni?
‎N-avem de ales. Ce să facem?
‎- Timpul pentru recolta Pastraweed. ‎- A cui e vina?
‎E o nebunie.
‎Nu va ține.
‎Mersi, tată! Grozav! Ce încurajator!
‎- Unde e bunica? ‎- Ce?
‎- Nu e în camera ei? ‎- Nu!
‎La naiba!
‎Vorbește cu tipul.
‎- Jo! ‎- Ce?
‎- Ești în șosete. E suspect. ‎- Dă-mi pantofii!
‎Ce se întâmplă?
‎Bunico!
‎Ce se întâmplă? Nu-l deranja!
‎- Mi-a distrus peluza. ‎- Nu e mare lucru.
‎Iarba va crește.
‎Scuze, e cam obosită ‎după ziua de azi. Serios.
‎- Sigur. ‎- Da.
‎- Ar trebui să se ducă la culcare. ‎- Sigur.
‎Ai grijă!
‎Noapte bună!
‎Te-a rănit?
‎Bunico, nu-ți face griji!
‎- Hai la culcare! ‎- Nu-s obosită.
‎Zău așa, bunico! ‎Ți-am spus să stai în cameră. Nu e bine.
‎Stai aici, Ludmila, bine?
‎Aștept pe cineva. Nu mă mișc.
‎- Olive, zău așa? ‎- Ce?
‎Ai încuiat-o? Serios?
‎Da, e prea riscant.
‎Vrei s-o pui și în cușcă?
‎- Nu e un cobai! ‎- Nu te supăra!
‎O vom răsfăța. ‎E mai bine aici decât la spital.
‎- Cu psihopatul din curte? ‎- Ce?
‎Dacă vă vede pe amândouă?
‎Oricum, nu e bine.
‎Te-am întrebat ceva?
‎Mă întristați.
‎Știu, dar Olivier are dreptate. ‎N-avem de ales.
‎Nu avem de ales.
‎La naiba!
‎Bună, bunico!
‎E ora prânzului.
‎Poftim!
‎Mulțumesc!
‎Toarnă-mi o cană de cârnat!
‎Cu două bile.
‎Bunico…
‎o cană de ceai.
‎Iar alea nu sunt bile.
‎- E zahăr. ‎- Bine.
‎Nu sta prea mult!
‎- Am întâlnire cu de Gaulle. ‎- Zău...
‎Se ridică la nivelul reputației.
‎Bunico!
‎Care-i treaba cu anii '40?
‎- Cine urmează? Churchill? ‎- Nu-mi place.
‎Clemenceau.
‎E un leu.
‎La ce oră vine de Gaulle?
‎În curând. Cară-te!
‎Bine, te las în pace.
‎Pe curând, bunico!
‎Da, pe curând!
‎Ai dreptate. E elegant.
‎Sigur că da!
‎E un costum minunat. L-am ajustat singur.
‎Am lăsat o surpriză în buzunarul stâng.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Ei bine, da.
‎A trebuit. Dacă femeia se excită...
‎Youssef mi-a trimis un clip cu micuța. ‎E atât de drăguță.
‎Priviți!
‎Scuipă mâncarea.
‎Mi l-a trimis și mie.
‎- Da? ‎- Da.
‎E foarte drăguță. Nasol că nu-i pot vedea.
‎Da, și pentru mine e nasol.
‎Da, dar e alegerea ta.
‎- Ce? ‎- Alegerea ta.
‎Sunt singurii mei nepoți, da?
‎N-am cerut asta. Nu.
‎Și dacă n-ai observat, vorbeam, așa că...
‎Cât timp o să mă sfidezi?
‎Voi credeți că n-ați greșit? ‎Mai știți depozitul?
‎N-are nicio legătură.
‎Eu am lăsat cioara?
‎Eu am dat foc mașinii? ‎Eu am făcut înțelegerea cu Jaurès?
‎Despre ce vorbim? Du-te la culcare!
‎Nu e niciodată vina ta.
‎- Știți ce? Rămâneți voi! ‎- Du-te!
‎- Nu-mi pasă. ‎- Du-te! Boule!
‎Lasă-l să stea supărat singur.
‎Nu e mare scofală. Se înșală.
‎Spune-mi un lucru!
‎Cum ți-o tragi cu femeia ta ‎cu brățara electronică?
‎Rahat!
‎Da.
‎Nu m-am gândit la asta.
‎O să vezi. Aici petrece timpul.
‎Bună seara!
‎Enrico, te ador.
‎Mersi! Și eu te ador, Catherine.
‎Bine, Gaston. Ajunge.
‎Cum adică?
‎Gata!
‎Spune-mi, domnișoară,
‎nu ești din generația lui Gérard, nu?
‎Nu.
‎Poate mă ajuți.
‎Telefonul meu a vibrat toată ziua.
‎Și îmi tot trimite păsări mici.
‎Îl trimit înapoi la fabrică.
‎- Stai! Lasă-mă să văd! ‎- Păsări?
‎E Twitter. Primești notificări.
‎Înseamnă că creezi ‎buzz,‎ Enrico.
‎Ce e ‎buzz‎-ul? N-am cerut niciodată asta.
‎Nu, e bine! Ești numărul unu în topuri.
‎- Ce? ‎- Da.
‎- Nici vorbă! ‎- Numărul unu în topuri.
‎E extraordinar, Gaston!
‎Am spus mereu că e cel mai bun album ‎al carierei.
‎- Așa e. A spus asta. ‎- Am un succes intergenerațional.
‎Intergenerațional. Hitul meu îndrăgit!
‎De fapt, voi rezerva cinci concerte ‎la Olympia anul viitor.
‎Nu, așteaptă!
‎Stai! Nu te lăsa dus de val, Gaston!
‎Ușurel. Încetișor.
‎Dă-mi voie! Mă ocup eu.
‎O să-ți iau un manager.
‎Ce manager?
‎Un tânăr manager...
‎De fapt, numele lui e...
‎Ali.
‎Și e...
‎super, o bomboană.
‎Ascultă, Gérard! ‎Vom sărbători vestea bună.
‎- Hai! ‎- Faci cinste în seara asta?
‎Sigur.
‎E sigur sau nu prea?
‎Da, sigur.
‎Bine.
‎- Noura, te rog! ‎- Da, domnule.
‎Aș dori un calcan întreg,
‎spaghete, merguez,
‎antricot, barbun roșu, ‎plătică întreagă, biban întreg,
‎miel, vițel,
‎cușcuș, paella,
‎cușcuș cu fasole,
‎doradă și ‎boukha ‎pentru toți.
‎Boukha ‎pentru toți. E...
‎Mulțumim!
‎E...
‎foarte scump.
‎- Cine e? ‎- Nu știu.
‎Cine e?
‎Élodie.
‎Du-te!
‎Ascunde-te!
‎Élodie?
‎Da. Pot să intru?
‎Élodie!
‎- Bună seara! ‎- Cum merge?
‎- Bine. ‎- Nu ne-am văzut de mult.
‎Da. Ai o dubă nouă?
‎Ce? Da.
‎E a tatălui meu. ‎E un mare fan al dubelor din anii '80.
‎„Când un bărbat iubește o dubă.”
‎Percy Sledge.
‎Aș vrea s-o văd pe Ludmila, te rog.
‎De ce? Cred că doarme. E vreo problemă?
‎A sunat la poliție ‎și a zis că e încuiată în cameră.
‎E grozav.
‎Ce glumeață! E o nebunie.
‎A făcut asta?
‎Are 90 de ani și tot glumește.
‎Nu se oprește.
‎Farse! Zilele trecute a telefonat:
‎„Alo! Bună, Louis!
‎Ce faci?
‎Ei bine?
‎Ce faci?”
‎Bine. Pot s-o văd, te rog?
‎Și apoi a închis!
‎Sunt doar niște farse.
‎Totuși, are 90 de ani.
‎Pot s-o văd acum?
‎Desigur.
‎Mă duc după ea, doamnă.
‎Scuze, mă duc după ea. Rămâi aici!
‎Vrea s-o vadă pe Ludmila.
‎- Trebuie să intri. ‎- Nu.
‎- Ești nebun! ‎- Trebuie!
‎- Nu! ‎- Încetează!
‎- Stai! ‎- Nu fac asta.
‎Rahat!
‎Olive! Tu și ondulatorul tău nenorocit!
‎S-a ars o siguranță!
‎Regret, Élodie. S-a ars siguranța.
‎Suntem în beznă.
‎- E în regulă. ‎- Bunico!
‎Bunico, unde ești?
‎Bunico!
‎- Ce făceai? ‎- Eram la baie.
‎Nu mai spune! Miroase a rahat.
‎Nu ai mâncat doar orez alb, nu?
‎Ce?
‎Haide!
‎E aici.
‎- Bunico, a venit cineva să te vadă. ‎- Cine e?
‎- E Élodie. O mai știi? ‎- Dragă, e vreo problemă?
‎Eu ar trebui să întreb.
‎E vorba de apel?
‎Știu.
‎Eu și Gérard ne-am îmbătat ieri.
‎Eram jalnici.
‎Eram beată criță.
‎- Bunico! Glumești. ‎- Bine.
‎Deci te simți mai bine după AVC?
‎Da.
‎E ciudat. Știi despre asta?
‎Da, mi-a spus Aure.
‎Încă vorbești des cu Aure?
‎Da, suntem împreună.
‎Deci, da, vorbim.
‎Bine...
‎- Credeam... ‎- Idiotule!
‎Știam asta.
‎Sigur că știam.
‎Știam. Toată lumea știe.
‎- Nu e ca și cum aș auzi... ‎- Bine, Joseph.
‎Taci!
‎Noapte bună!
‎- Ai grijă de tine, Ludmila! ‎- Da.
‎Și mai ușor cu farsele!
‎Ai auzit, bunico? Gata cu farsele!
‎Bravo!
‎Și ție.
‎Nicio grijă. Nu le spun celorlalți.
‎Mulțumesc!
‎Ai grijă să nu vadă brățara electronică.
‎Da.
‎S-a făcut.
‎Ce e asta?
‎Un rodeo?
‎Nu-ți place?
‎Îmi place să port cizme ‎în timp ce fac dragoste.
‎De asta n-am fost grozav data trecută.
‎Nu are legătură cu brățara ta electronică?
‎Cu...
‎Sau cu iarba pe care o fumezi în secret?
‎Bine.
‎Credeam că sunt discret, dar...
‎Nu te judec. Nu-mi pasă.
‎Vei renunța când vei fi mai bine.
‎Și nu întrebi de brățară? Nimic?
‎Te plac!
‎E tot ce trebuie să știu.
‎Nu, poartă-le!
‎Cred că-mi plac.
‎Nu, vine.
‎Doar că nu e obișnuită cu atâta muncă.
‎De asta e atât de obosită.
‎- Nu-mi pasă. ‎- Sigur.
‎Nu-ți pasă. E normal.
‎Davai!
‎Desigur. Mă duc să văd ce face.
‎Vin imediat.
‎Futu-i!
‎- Ce făceai? ‎- Ce dezastru! Am pus alarma.
‎Nu cred că am conectat telefonul bine ‎înainte să mă culc.
‎E aici. Iat-o!
‎Vadim, ai dormit bine?
‎Bunica mea! Cum te mai iubesc!
‎- Ce faci? ‎- Îți pun obrazul la loc. S-a dezlipit.
‎Bubbeleh ‎al meu.
‎Gata! Faceți asta mai târziu.
‎Uită-te la mine încă o dată! Perfect!
‎Ce ticălos!
‎E ultima oară.
‎Da. Îmi pare rău, Vadim. ‎Nu m-am trezit. Nu se va mai întâmpla.
‎- Davai! ‎- Da!
‎- O zi bună, bunico! ‎- Pe curând, ‎Bubbeleh!
‎Ne apucăm. Să trecem la treabă!
‎Nu intri sub pătură?
‎Mi-e cam cald.
‎- Da? ‎- Da.
‎Aure, te porți ciudat.
‎Nu mai apuc să te văd. ‎Nu ne-am pus-o de trei zile. Ce e?
‎Știu. Îmi pare rău. Sunt extenuată.
‎Sincer, sunt.
‎Tata ne omoară cu munca.
‎Ascultă! Încetează! Ce e? Ai pe altcineva?
‎Nu mai fi așa dramatică! ‎Nu am pe altcineva.
‎Atunci spune-mi ce se întâmplă.
‎Păi...
‎Bine.
‎E adevărat că am îndoieli.
‎Oare ar trebui să luăm o pauză ‎de o lună, două, trei?
‎Să luăm o pauză și să respirăm.
‎Vorbești serios?
‎Asta e concluzia la care ai ajuns? Zău...
‎Aure, spune-mi dacă e altcineva. Cine e?
‎Termină! La naiba!
‎Știi ce? Simplific eu.
‎Gata! Nu te-am încătușat. ‎Dacă nu ești fericită, pleacă!
‎Bine.
‎Grozav...
‎Nicio grijă! Dacă e alta, voi afla!
‎La naiba!
‎Nu pot să cred că ne-a păcălit așa.
‎Jo m-a rănit cu adevărat. ‎Nu pot să mă prefac că...
‎Ai spus mereu că are idei proaste.
‎Știu.
‎Oricum, scumpo, sperii toate animalele.
‎Ești prea zgomotoasă.
‎Să plecăm de aici! Departe de ei. ‎Doar noi doi.
‎Vom termina cu rețeta lui Jaurès
‎și plecăm...
‎să mâncăm taco în Miami.
‎Da, păi, mai întâi...
‎La naiba! Ce faci?
‎Era un mistreț? Ce ai văzut?
‎Nimic. Am vrut să trag. ‎Devine plictisitor.
‎Da, ai dreptate.
‎Bine.
‎- Mergem? ‎- Da.
‎- Fumezi, bunico? ‎- Nu, sunt eu, idiotule.
‎Cine e?
‎Bunico, eu sunt, Jo, nepotul tău. ‎Nu-ți amintești?
‎Toți mă uită în familia asta.
‎Nu mi-am văzut copiii de două luni.
‎Vreau să mor.
‎Poftim!
‎Vadim mă chinuie în fiecare zi.
‎O iau razna.
‎Mă tem că nu mă vor recunoaște.
‎Ești nebun? Sigur că da.
‎Dar vor fi supărați.
‎Dar e mișto.
‎Va fi o schimbare față de locul ăsta, ‎unde toți mă iubesc.
‎E adevărat.
‎Aseară i-am frecat-o lui Jean Moulin.
‎Bunico, ce tot zici?
‎M-a călărit ca pe un măgar ‎și a ejaculat în părul meu.
‎- Bunico! ‎- Oprește-te! Trebuie să...
‎O duc sus.
‎- Se destăinuie... ‎- Nu e bine.
‎Nu se poate!
‎Înainte de culcare, am un mic cadou.
‎- E scula ta? ‎- Nu.
‎Ce e?
‎La sfârșitul lunii, ‎trei concerte la Olympia.
‎Și săptămâna viitoare, ‎o emisiune la prânz.
‎Un interviu la TV?
‎Ce e?
‎Mergem?
‎Welcome to Miami Beach!
‎De ce nu în prime-time?
‎Nu am avut cunoștințe.
‎Gaëtan către Élodie, ești la secție?
‎Nu, vin.
‎Când pot ieși?
‎Calmează-te, Ludmila! Liniște!
‎Încă nu e timpul.
‎Când va fi timpul?
‎Nu încă.
‎Revenirea lui Enrico a început
‎cu albumele epuizate rapid.
‎Presa a auzit de acest fenomen
‎și așa s-a stârnit vâlva.
‎Încă o spionezi pe fostă? ‎Las-o în pace!
‎Bine, taci!
‎Trebuie să realizați ‎că e cel mai bine vândut album al anului.
‎A luat discul de diamant!
‎- E unic pentru Enrico Macias. ‎- Ce nebunie!
‎- Incredibil. ‎- E o nebunie.
‎Și, foarte încet,
‎o ridici la 3.000 de grade Kelvin.
‎Trei mii de grade Kelvin.
‎Poftim! Se aprind peste tot.
‎Ce cauți aici?
‎Vreau să-mi văd copiii.
‎- Va fi dificil. Am refuzat deja. ‎- Știu, dar nu-s bine, Aïda.
‎Serios. Sunt foarte deprimat. ‎Trebuie să-i văd.
‎Cinci minute și te las în pace.
‎Te rog. Serios.
‎Intră!
‎Mulțumesc!
‎Nu vă aud!
‎Gata de distracție?
‎Iubirea mea!
‎Nu mai vrei să fii DJ?
‎Bine.
‎Te-ai drogat? Poți să-i spui tatei.
‎Mi-a fost dor de voi, dragilor.
‎Dragii mei, ‎tata aproape că a terminat cu haosul.
‎Și, în curând, va veni ‎să vă vadă în fiecare săptămână.
‎Poate chiar zilnic, ‎dacă o recucerește pe mami.
‎Asta e altă poveste.
‎Începem un alt DJ set.
‎Așa! La rădăcină.
‎Taie!
‎Grozav.
‎Așa! E bine.
‎Spasiba,‎ Ludmila!
‎Așa! Agăță-le!
‎Va fi ciudat să nu te văd, Vadim.
‎Va fi un șoc.
‎Ce naiba e asta?
‎La naiba!
‎Ce i-au făcut Ludmilei?
‎S-a dus la culcare.
‎Ei bine...
‎e timpul să vedem ‎cât de bună e Pastraweed făcută de mine.
‎La naiba! Cine a deconectat testerul?
‎- Nu are baterie. ‎- Nu eu.
‎Scuze, eu am fost, Bernard. ‎Mi se-ncarcă telefonul.
‎Nu e grav. Nu contează. ‎O testăm cu metoda veche.
‎- Haide! ‎- Da.
‎- Poftim! ‎- Nu pot.
‎Ce tont sunt! Scuze. Nu-ți ofer.
‎Dar eu?
‎Bunico, nu cred că e recomandabil ‎cu starea ta.
‎Ticăloșilor!
‎Ticăloși!
‎Te ia după cinci secunde. E o nebunie.
‎Pastraweed a ta e bestială, Aure. Jur.
‎Ți-a ieșit perfect. Și ne-ai salvat.
‎- Sincer, bravo! ‎- Bravo, Aure!
‎Bravo, Aure!
‎Bravo!
‎- O surpriză. ‎- Da, bravo, Aure!
‎Ești o comoară. Bravo!
‎- Mersi, frate! ‎- Bravo, Aure!
‎Bravo, Aure!
‎Fiule, te repeți.
‎- O să țin un discurs. ‎- Ce?
‎Nu trebuia să mă ridic.
‎Voiam să spun câteva cuvinte.
‎Ei bine, acum că suntem... ‎datorită ție, Aure...
‎în afara pericolului...
‎și că-i putem da asta nebunei...
‎voiam să profit de ocazia asta ‎ca să-mi cer scuze...
‎față de voi toți...
‎că v-am trădat.
‎Și...
‎pentru că, de fapt,
‎am vrut să vă protejez.
‎Pur și simplu.
‎Credeam că procedez bine, ‎dar, ca de obicei,
‎nu era. A fost de căcat.
‎Așa că vă cer iertare.
‎Nu, nu plânge așa, Jo!
‎Nu plâng. E Pastraweed.
‎Ba da.
‎Haide, fiule!
‎Știi ce? Poate ai dreptate și nu e de noi.
‎Da.
‎- Ce trist! ‎- Frate, îmi pare rău.
‎Nu vreau să ne certăm. ‎Îmi pare rău pentru mașina ta.
‎- A fost un accident. ‎- Nu-mi pasă.
‎Scuze, m-am bășit.
‎Sunt balonat. Plecați! E nasol.
‎- Regret. Sunt emoțiile. ‎- Futu-i!
‎- Și tu? ‎- Am scăpat una. Scuze.
‎Eliberați presiunea. Ce este?
‎Futu-i!
‎- Nu sunt bine. ‎- Nici eu.
‎- Stai! ‎- Două secunde.
‎Nu face asta! Nu!
‎Iese!
‎Mă cac pe mine!
‎Clém, deschide, te rog!
‎- Eu primul! ‎- Am fost înaintea ta!
‎La naiba!
‎Nu, Jo! Nu ficusul. La naiba!
‎Scuze, tată!
‎Ce e cu ei?
‎Poate e ceva ce au mâncat.
‎Ce? Am mâncat toți la fel.
‎Toți au...
‎- Au... ‎- O să mă cac pe mine!
‎Ceva nu e în regulă cu iarba.
‎- Dă-mi bolul! ‎- Fă în ăsta!
‎Ficusul îmi zgârie curul! La naiba!
‎Ce dezastru! M-am căcat pe vase.
‎THC-ul e la 19. E normal.
‎Neurotoxinele sunt la 90?
‎- Nouăzeci și nu 33? ‎- Da.
‎Nu e Pastraweed.
‎Nu, Ali. Nu e Pastraweed.
‎Am umplut vasul ficusului.
‎E Laxaweed.
‎Futu-i!
‎Când ajunge Jaurès?
‎Mâine.
‎Ludmila!
‎Sfinte Sisoe!
‎Subtitrarea: Alexandra Simona Pandelică