Babi, jsi v pořádku?
- Jsem v pohodě. - Díkybohu.
Dojdu pro doktora.
Babi, dostala jsi mrtvici.
Mrtvici? Jen jsem zakopla.
Babi, poznáváš ho?
To je Gérard.
- Jo. - Jo, to je Gérard.
A co on? Víš, kdo to je?
Ten pitomec, Olivier.
Výborně!
Díkybohu, že je v pořádku. Výborně.
Kde je tvoje matka?
Béné, jsi tam?
Babi, ona...
Máma už není mezi námi. To přece víš.
Děláš si z nás legraci?
Samozřejmě, že žertuju.
Ta se bude smát, až jí to řeknu.
Kde je?
Běž najít matku, prosím, Josephe.
To je katastrofa.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Rodinný
Podnik
Počkej. Tohle je vážné.
Je úplně mimo.
Haló, Jean Jaurès?
Sakra, Jaurèsin telefon.
Pastrá co?
- Co mám dělat? - Zavěs to.
Ne! Rozhodně ne. Jestli zavěsíš, bude šílet.
Já nevím.
Promiňte, blbnu. Promiňte. Je tu dost špatný signál.
Vidím, že jsi v nemocnici. Co děláš?
No, to proto...
že Gérard měl mírný výhřez.
Dost jsme se báli, ale všechno je v pořádku.
Vůbec mě to nepřekvapuje. Starý kozel.
Musíš se vrátit domů. Vadim tam brzy bude.
Vadim? Co je to za blbé jméno?
Vadim, botanik, Lulu.
Kvůli Pastrávě.
Spoléhám na to, že ho pěkně přivítáte.
Samozřejmě, můžete se na nás spolehnout. Přivítáme ho jako prince.
Dobře, uděláme to tak. Nashle.
Byla jsi skvělá.
Počkejte. Ten chlápek Vadim, bude za čtyři hodiny u nás
a chce vidět Ludmilu.
Tak to jsme v prdeli. Musíme najít řešení.
Kurva.
Připomeň mi, ať Isidorovi koupím k narozeninám makarónky.
No nic. Ta je úplně mimo.
Jaké je řešení?
Heleďte... Já ten recept na Pastrávu znám. Vždycky jsem s babičkou. Znám ho.
Ale Jaurès to řekla naprosto jasně. Ten recept jí musí dát Ludmila.
Sakra.
Uvěřila tvému hlasu.
Jo, uvěřila. Mluvila dál. Nezavěsila.
Možná mě něco napadlo.
Uděláme odlitek tváře.
To zabere asi 30 minut. Tak.
Nebojte.
Zavři oči.
Zatraceně. To je úžasné.
Je to šílené.
Jsem z toho vedle.
Ne, tati. Já ti nevím. Vůbec se jí nepodobám.
Je to směšné. Co je to?
Pozná, že je to make-up. Není hloupý.
Ne, věř mi, je to fantastické.
Je to skvělá práce. Navíc, on nikdy babičku neviděl.
- To půjde. - Kdo je ta stará mrcha?
Určitě to byl dobrý nápad, přivézt ji z nemocnice? Protože...
S těmi elektronickými náramky nemáme na výběr.
Babi, jestli máš tajemství, jak se dělá Pastráva, musíš nám to teď hned říct.
Nevím, o čem mluví.
Vidíš? Nevidíš, že není v pořádku? Nech ji být. Sakra. Nic tajného na tom není.
Řekla jsem ti, že ten recept znám.
- Přísady znám. Nech toho. - Dobře, přestanu.
To bude ten botanik.
Dobře, babi, musíš se rychle schovat. Ten chlap tě nesmí vidět.
Aure, mám pro tebe rukavice.
Tak jdeme.
Sakra, je ozbrojený.
Ahoj. Josephe.
- Těší mě. - Kde je Ludmila?
Už jde.
Těší mě, pane Vadime. Vadim a jak dál?
Vadim.
Dobře.
Každopádně se těšíme na naši spolupráci.
Ne, netěšíme.
Jsme tu kvůli práci. Kde je Ludmila?
Už jde.
Připravili jsme vám pokoj...
Tohle je můj pokoj.
A nepohne se, dokud nebude úroda připravená.
Úroda? Jak dlouho tu chcete zůstat?
- Tři měsíce. - Tři měsíce?
Bezva. Tři měsíce jsou v pohodě.
- Tady je babička! - Tady ji máme.
- Hvězda! - Babi.
Co se děje?
Nějaký problém?
Dobrý den, Ludmilo.
Nazdar, Vadime.
Dobře.
Nebudeme se tu celý den očuchávat.
Ukážu ti stodolu.
Díky.
Tudy.
Pomalu.
Půjde to.
Cože?
Půjde to.
- Jo. - Sakra.
Přísady jsou klíčové, to je jasné.
Takže citrony, mrkev, výborně.
Pár brambor, protože ty budeme potřebovat.
Celer je tady.
A samozřejmě koriandr.
Velmi čerstvý koriandr.
- Cítíš to? - Jo.
Protože nejvíc záleží na vývaru.
Zaléváte vývarem?
Vývarem, chlapče.
Vývarem.
Nemusíš být ke mně tak zdvořilý.
Přestaňte! Na nic nesahejte!
Všechno budu dělat já, rozumíte?
Ano.
Kolik vám vlastně je?
No…
na to se ženy neptá, chlapče.
Tohle je válka, Ludmilo.
Mým úkolem...
je ověřit, že recept na Pastrávu je skutečný.
Samozřejmě.
A že ji dokážu vyrobit bez Hazanů. Takže…
na přísady nesahejte,
jinak vás zabiju.
Sakra. Hrozně jsem se bála.
Upřímně, podle mě jsi byla skvělá.
Půjde to.
Půjde to?
Málem mě u hrnce s vývarem chytil. Co tím myslíš?
O nic nejde. Musíš si věřit. Bude to dobré.
Dobře, dojdu pro babičku.
Už je tam celou hodinu.
- Kurva, on to neví. - Ne, neví.
Budou toho tři měsíce.
- Tři měsíce? - Jo.
Tři měsíce to nevydržím. Zbláznil ses?
Nemáme na výběr. Co máme podle tebe dělat?
Tak dlouho trvá, než sklidíme Pastrávu.
Kdo za to může?
To je šílené.
To nemůže vyjít.
Díky, tati. Bezva. Fakt povzbudivé.
- Kde je babička? - Cože?
- Není ve svém pokoji? - Ne, není.
Zatraceně!
To ne.
Mluví s tím chlapem.
- Jo! - Co?
- Jsi v ponožkách. To je podezřelé. - Dej mi boty.
Co se děje?
Babi!
Co se děje? Přestaň toho pána otravovat.
- Podělal mi trávník. - O nic nejde.
Trávník zase naroste.
Promiň, je trochu unavená z práce. Vážně.
- Jasně. - Jo.
- Měla by se vrátit do postele. - Jistě.
Opatrně.
Tak dobrou noc.
Ublížil ti?
Babi. Neboj se.
- Běž do postele, babi. - Nejsem unavená.
No tak, babi. Říkal jsem, ať nevycházíš z pokoje. To není dobré.
Teď zůstaň tady, Ludmilo, ano?
Na někoho čekám. Nikam nepůjdu.
- Olive, to myslíš vážně? - Co?
Tys ji tam zamkl?
Jo, je to moc riskantní.
Moment. Taky ji chceš dát do klece?
- Ona není morče. - Nerozčiluj se.
Budeme ji rozmazlovat. Tady je jí lépe než v nemocnici.
- S tím druhým psychopatem na dvoře. - Cože?
Představ si, že vás uvidí obě.
Jo, i tak to není v pořádku.
Ptali jsme se tě?
Je mi z vás smutno.
Já vím, ale Olivier má pravdu. Nemáme na výběr.
Nemáme na výběr. My…
Zatraceně.
Ahoj, babi.
Je čas na oběd.
Tady máš.
Díky.
Nalijte mi šálek klobás, prosím.
Dvě koule.
Babi…
šálek čaje.
A to nejsou koule.
- To je cukr. - Dobře.
Dlouho se nezdrž.
- Mám rande s de Gaullem. - Ale jdi.
A to ti povím, dostojí svému jménu.
Babi!
Co to máš s těmi čtyřicátými léty?
- Kdo dál? Churchill? - Ne, Churchilla nemám ráda.
Clemanceau.
To je lev.
Kdy přijde de Gaulle?
Brzy, tak padej.
Tak já tě nechám.
Tak zatím, babi.
Jo, zatím.
Máš pravdu. Je to skvělé.
Jistěže je.
Je to skvělý oblek. Sám jsem ho upravoval.
V levé kapse jsem nechal malé překvapení.
- Vážně? - Jo.
No, jo.
Musel jsem. Jestli se ta tvoje nažhaví...
Youssef mi poslal video toho roztomilého miminka.
Podívejte.
Vyplivuje jídlo.
Mně ho poslal taky.
- Vážně? - Jo.
Roztomilé. Štve mě, že s nimi nemůžu být.
Jo, to mě taky.
Jo, ale to je tvoje volba.
- Cože? - Tvoje volba.
Jsou to má jediná vnoučata, jasné?
Tak jsem si to nepředstavoval.
A pokud sis toho nevšiml, povídali jsme si, takže…
Jak dlouho mi budeš srát na hlavu?
Myslíš, že ty jsi niky nic neposral? Pamatuješ na ten sklad?
To s tím nemá nic společného.
To já jsem tam dal tu vránu?
To já jsem zapálil to auto?
To já jsem uzavřel s Jaurès dohodu?
Tak o čem to mluvíš? Běž spát!
Ty nikdy za nic nemůžeš.
- Víte co? Oba si tu zůstaňte. - Běž.
- Je mi to u prdele. - Běž. Pitomče.
Tak. Ať si je naštvaný sám.
O nic nejde. Mýlí se.
Řekni mi jednu věc.
Jak to budeš s tím elektronickým náramkem s tou svou ženskou dělat?
Sakra.
Jo.
To mě nenapadlo.
Uvidíš. Sem chodívá.
Dobrý večer.
Enrico, já vás miluju.
Díky. A já miluju vás, Catherine.
Dobře, Gastone. To stačí.
Co tím myslíš?
No tak.
Povězte mi, mladá dámo.
Vy nejste stejná generace jako Gérard, že ne?
Ne.
Možná byste mi mohla pomoct.
Celý den mi vibruje telefon.
A pořád mi posílá ptáčky, bez ustání samé ptáčky.
Pošlu ho zpátky do továrny.
- Počkejte. Ukažte mi ho. - Ptáčky?
To je Twitter. Chodí vám oznámení.
To znamená, že se o vás mluví, Enrico.
Jak mluví? O nic nestojím.
Ne, to je dobré. Jste na prvním místě žebříčku.
- Cože? - Jo.
- To není možné. - První místo v žebříčku.
To je fantastické, Gastone.
Vždycky jsem říkal, že je to nejlepší album mé kariéry.
To je pravda. Říkal to.
Vytváříme mezigenerační hit.
Mezigenerační. Můj milovaný hit.
Příští rok budu mít pět koncertů v Olympii.
Ne, počkej.
Počkej. Nenech se unést, Gastone.
Ber to v klidu. Nespěchej.
Nech to na mně. Postarám se o to.
Seženu ti manažera.
Jakého manažera?
Mladého manažera…
Jmenuje se...
Ali.
A je...
úžasný. Klasa.
No, poslouchej, Gérarde. Tu dobrou zprávu musíme oslavit.
- Tak jo. - Dnes platíš ty?
Jistě.
Jistě, ano? Nebo jistě…
Ano.
Dobře.
- Nouro, prosím tě. - Ano, pane?
Chtěl bych celého platýze,
špagety, merguez,
biftek s kostí, červenou parmici,
celého mořského cejna, celého okouna,
jehněčí, telecí,
kuskus, paellu,
kuskus loubia,
mořského cejna a boukhu pro všechny.
Boukhu pro všechny. Je to…
Děkuji.
To bude...
drahé. Velice drahé.
- Kdo je to? - Nevím.
Kdo je to?
Tady Élodie.
- Sakra. - Honem...
Schovej se.
Élodie?
Jo. Můžu dál?
Élodie!
- Dobrý večer. - Jak se vede?
- Dobře. - Dlouho jsme se neviděli.
Jo. Máte novou dodávku?
Cože? Jo.
Je tátova. Je fanda do dodávek z 80. let.
„Když chlap miluje dodávku.“
Michel Sardou.
Jo, chtěla bych mluvit s Ludmilou, prosím.
Proč?
Myslím, že už spí. Nějaký problém?
Volala policii a řekla, že je zamčená v pokoji.
To je skvělé.
To je ale vtipálek. To je šílené.
To že udělala?
Je jí devadesát a stále vtipkuje.
Nikdy s tím nepřestane.
Žertíky! Nedávno vzala telefon
a povídá: „Haló? Ahoj, Louisi!
Jak se máš?
Tak co?
Jak se máš?"
Dobře. Mohu ji vidět?
A pak prostě zavěsila.
Jsou to jen vtípky.
Nakonec, je jí 90.
Mohu ji teď vidět?
Jistě.
Dojdu pro ni, pane.
Teda… Promiň, dojdu pro ni, paní. Počkej tady.
Chce vidět Ludmilu.
- Musíš tam jít. - Ne.
- Jsi blázen! - Musíme!
- Ne! - Přestaň!
- Počkej. - Neudělám to.
Do prdele!
Olive! Ty a ta tvoje zatracená kulma!
Vyhodil jsi pojistky.
Promiň, Élodie. Vypadly nám pojistky.
Je tu naprostá tma.
- To nevadí. - Babi!
Babi, kde jsi?
Babi.
- Co jsi dělala? - Byl jsem na záchodě.
Neříkej! Vážně to smrdí.
Neměla jsi jen bílou rýži, že?
Cože?
Pojď.
Tady je.
- Babi, někdo za tebou přišel. - Kdo je to?
- Élodie. Pamatuješ si na ni? - Zlato, děje se něco?
Na to bych se měla ptát já vás.
Jde o ten telefonát?
Já vím.
Včera jsme se s Gérardem zhulákali.
Byli jsme na mol.
Byla jsem jak došky.
- Babi. Děláš si legraci. - Dobře.
Takže se cítíte lépe po té mrtvici?
Ano.
To je zvláštní. Ty víš o té mrtvici?
Jo, Aure mi to řekla.
Vy spolu stále mluvíte... s Aure?
Jo, chodíme spolu.
Takže spolu mluvíme. To je…
Aha, dobře.
- Myslel jsem... - Ty idiote.
Věděli jsme to.
Jistě, že to víme.
Já jsem to věděl. Všichni to vědí.
- Vůbec to teď neslyším... - Dobře, Josephe.
Sklapni.
Tak dobrou noc.
- Opatrujte se, Ludmilo. - Jo.
A... s těmi žertíky opatrně.
Slyšíš, babi? Už žádné žertíky.
Dobrá práce.
Ty taky.
Neboj se. Ostatním nic neřeknu.
Díky.
Ale pozor, aby neviděla ten elektronický náramek.
Jo.
Neboj.
Co je to?
Rodeo?
Nelíbí se ti to?
Rád... se miluju v botách.
Proto jsem minule nebyl moc dobrej.
Nemá to nic společného s tvým elektronickým náramkem?
Mým…
Nebo s tou trávou, kterou tajně kouříš?
Dobře.
Chtěl jsem být diskrétní, ale…
Já tě neodsuzuju. Je mi to fuk.
Skončíš s tím, až se budeš cítit lépe.
A na ten náramek se nezeptáš? Nic?
Líbíš se mi.
Nic víc vědět nepotřebuju.
Ne, nechej si je.
Myslím, že se mi líbí.
Ne, už jde.
Ona není zvyklá tak moc pracovat.
Proto je tak unavená.
- Na to ti seru. - Jistě.
Sereš na to. To je normální.
Tak dělej.
Jasně. Jdu se podívat, co dělá.
Dobře. Hned se vrátím.
Kurva!
- Co jsi dělala? - To je zmatek. Nastavila jsem si buzení.
Asi jsem nestrčila telefon do zásuvky, než jsem šla spát.
Je tady. Tak.
Vadime, jsi v pořádku? Spal jsi dobře?
Moje drahá babička! Tak moc tě miluju.
- Co to děláš? - Spravuju ti tvář. Uvolnila se ti.
Můj bubbeleh.
Dost už. Objímat se můžete později!
Ještě jednou se na mě podívej. Výborně. Tak.
To je ale darebák.
To bylo naposledy. Jasné?
Ano. Promiň, Vadime. Nevzbudila jsem se. Už se to nestane.
Do práce.
- Hezký den, babi. - Uvidíme se později, bubbelehu.
Uděláme to. Dáme se do práce.
Nechceš si vlézt pod peřinu?
Je mi docela teplo.
- Jo? - Jo.
Dobře, Aure, chováš se celkem divně.
Sotva se vidíme. Už tři týdny jsme nešukaly. Co se děje?
Já vím. Promiň. Jsem jen vyčerpaná.
Vážně.
Táta nás zavaluje prací.
Přestaň. Co se děje? Máš někoho jiného?
Přestaň být tak dramatická. O nikoho jiného nejde.
Tak mi řekni, co se děje.
No...
Dobře.
Pravdou je, že mám jisté pochybnosti.
Možná bychom si měly dát pauzu, na dva, tři měsíce.
Dát si pauzu a trochu se nadechnout.
To myslíš vážně?
Jdeš na mě s nějakou pauzou? No tak.
Aure, řekni mi, jestli jde o někoho jiného. Kdo je to?
Přestaň to říkat. Sakra.
Víš co? Ulehčím nám to.
Je konec. Nepřipoutala jsem tě. Jestli nejsi šťastná, můžeš odejít.
Dobře.
Výborně.
Neboj se. Jestli jde o někoho jiného, zjistím to.
Do prdele.
Nemůžu uvěřit, že nás tak napálil.
Jo mi tím skutečně ublížil. Nemůžu předstírat, že se nic…
Vždycky jsem říkala, že má jen špatné nápady.
Já vím.
Nicméně, zlato, děsíš všechnu zvěř.
Ty zvuky jsou moc hlasité.
Vypadneme odsud.
Odjeďme daleko od Hazanů. Jen ty a já.
Dáme Jaurès ten recept
a odejdeme...
a budem jíst tacos v Miami.
Jo, no, ale prvně…
Kurva! Co to děláš?
Byl to kanec? Co jsi viděla?
Nic. Jen jsem chtěla vystřelit. Začíná to být nuda.
Jo, máš pravdu.
Dobře.
- Půjdeme? - Jo.
- Kouříš trávu, babi? - Ne, to jsem já, idiote.
Kdo je to?
Babi, to jsem já, Jo. Tvůj vnuk. Nepamatuješ si mě?
Všichni v téhle rodině na mě zapomínají.
Dva měsíce jsem neviděl své děti.
Chce se mi umřít.
Tady.
Vadim mě honí jak nadmutou kozu.
Začínám z toho šílet.
Bojím se, že mě nepoznají.
Zbláznil ses? Jistěže poznají.
Ale budou naštvané.
To mi nevadí.
Bude to jiné než tady, kde mě všichni tak milujou.
To je pravda.
- V noci jsem vyhonila Jeanovi Moulinovi. - Páni.
Babi, o čem to mluvíš?
Osedlal si mě jako mulu a udělal se mi do vlasů.
- Babi. - Babi, přestaň. Fakt musíš.
Odvedu ji nahoru...
- Začíná otvírat... - To není dobré.
To snad není možné.
Než půjdeme spát, mám pro tebe malý dárek.
- Je to tvoje péro? - Ne.
Co je to?
Na konci měsíce, tři koncerty v Olympii.
A příští týden ranní pořad v televizi.
Televizní rozhovor?
Co je to?
Jedeme?
Vítejte v Miami Beach.
Proč ne pozdě večer?
Neměl jsem na ně číslo.
Gaëtan Élodii, jsi na své pozici?
Ne, už tam jedu.
Kdy můžu vyjít ven?
Uklidni se, Ludmilo. Buď potichu.
Zatím to nejde.
A kdy to půjde?
Ještě ne.
Enrico se začíná vracet
vyprodanými prodejnami během několika dní.
Tisk se o tomto fenoménu dověděl,
a tak to celé začalo.
Pořád špehuješ svou bývalou? Nech ji na pokoji...
Dost. Sklapni.
Musíte si uvědomit, že je to nejprodávanější album roku.
Právě dosáhl na Diamantovou!
- To se Enricovi Maciasovi nikdy nestalo. - To je šílené.
- Neuvěřitelné. - Je to šílené.
A velice pomalu…
to zvýšíš až na 3 000 stupňů Kelvina.
Tři tisíce stupňů Kelvina.
Tak. Podívej. Všude se to rozsvítí.
Co tady děláš?
Musím vidět děti.
- Je to tak těžké. Už jsem řekla ne. - Já vím, ale nezvládám to, Aïdo.
Vážně. Jsem v depresi. Musím je vidět.
Pět minut. Pak ti dám pokoj.
Prosím. Vážně.
Pojď dál.
Díky.
Neslyším tě!
Připraveni šílet?
Drahoušku.
Už tě nebaví dýdžejovat?
Dobře.
Ty sis dal LSD? Tátovi to můžeš říct.
Víte, moc jste mi chyběly, lásky moje.
Moji miláčci, táta už to brzy dodělá.
A brzy bude moci s vámi být každý týden.
Možná i každý den, když maminku získá zpátky.
Ale to je jiná pohádka.
A nová dýdžejovská série.
Tam. U kořene.
Ustřihni to.
Výborně.
Tak. To je ono.
Díky, Ludmilo.
Tak. Pověs to vzhůru nohama.
Bude divný se s tebou nevidět, Vadime.
Bude to šok.
Co to sakra je?
Kurva!
Co to s Ludmilou udělali?
Tak jo. Šel spát.
Dobře, no...
Myslím, že je načase zjistit, jak dobrá moje Pastráva je.
Sakra. Kdo odpojil tester?
- Má vybitou baterii. - Já ne.
Promiň, to jsem byla já, Bernarde. Nabíjím telefon.
O nic nejde. To je jedno. Uděláme to postaru.
- No tak. - Jo.
- Na. - Ne, synu, já nemůžu.
Ne, jsem hlupák. Promiň. Nebudu ti nabízet.
A co já?
Babi, nemyslím, že ve tvém stavu to je dobrý nápad.
Vy bastardi.
Malí bastardi.
Dostane vás to za pět vteřin. Je to šílené.
Tvoje Pastráva je fakt dobrá, Aure. Přísahám.
Zvládlas to skvěle. Víš, že jsi nás zachránila.
- Upřímně, bravo. - Dobrá práce, Aure.
Bravo, Aure.
Bravo.
- Je to nečekané. - Jo, bravo, Aure.
Jsi poklad. Bravo.
- Díky, brácho. - Bravo, Aure.
Bravo, Aure.
Synu, opakuješ se.
- Ne, chtěl bych něco říct. - Cože?
Páni! Měl jsem zůstat sedět.
Ne, chci jen říct pár slov.
No, když jsme teď... díky tobě, Aure...
mimo nebezpečí...
a můžeme to předat té bláznivé ženské...
rád bych využil této chvíle a omluvil se...
vám všem za to...
že jsem vás zradil.
Tak. A...
A proto, že jsem
vás chtěl vlastně chránit.
Prostě a jasně.
Myslel jsem, že to, co dělám, je dobré, ale jako obvykle
nebylo. Bylo to na hovno.
Takže vás žádám, abyste mi odpustili.
Ne, takhle neplač, Jo.
Já nebrečím. To ta Pastráva.
Jo brečíš.
No tak, synku.
Víš co? Možná máš pravdu. Asi to není nic pro nás.
Ano.
- Je to tak smutné. - Brácho, je mi to líto.
Nechci se hádat. Promiň mi to s tím autem.
- Byla to nehoda. - To auto je mi fuk.
Promiňte, uprdl jsem si.
Jsem nadmutý. Běžte pryč. Je to hrozné.
- Omlouvám se. To ty emoce. - Kurva!
- Tebe to taky nadýmá? - Pustila jsem to. Promiňte.
Upouštíte tlak. Co se děje?
Kurva!
- Není mi dobře. - Mně také ne.
- Vydrž! - Aure, dvě vteřiny.
Nedělejte to! Ne!
Jede to ven!
Já se poseru!
Clem, otevři, prosím!
- Já první! - Byl jsem tu před tebou!
Kurva!
Ne, Jo. Ne do fíkusu. Zatraceně!
Promiň, tati.
Co je to s nimi?
Asi něco snědli.
Cože? Všichni jsme měli totéž.
Oni všichni...
- Oni všichni... - Já se poseru.
S tou trávou není něco v pořádku.
- Podej mi tu misku! - Vyser se do toho.
Ten fíkus mě škrábe na zadku! Sakra!
To je katastrofa. Vysral jsem se na nádobí.
THC je na 19. Normální.
Neurotoxiny jsou na 90?
- Devadesát místo 33? - Jo.
To není Pastráva.
Ne, Ali. Ne, to není Pastráva.
Květináč od fíkusu je plný.
To je Projímatráva.
Kurva.
Kdy přijede Jaurès?
Zítra.
Ludmilo?
Do prdele.
Překlad titulků: Roman Placzek