‫טוב.‬
‫אוקיי,‬ ‫אבל אני אלבש את החלק העליון של החליפה.‬
‫לא תקבל את החלק העליון, אחי.‬
‫נטיל מטבע אם צריך.‬
‫באמת, זה לא רעיון מחורבן?‬
‫השלכנו את השקיות האלה לשם לפני שנה.‬
‫אם הגראס נרטב, זה לא יהיה טוב.‬
‫יש לך דרך טובה יותר להשיג גראס-סטרמה,‬ ‫חכמולוגית?‬
‫לא.‬
‫כי ז'ורס לא תלך בלי לבדוק‬ ‫את הגראס המחורבן שלנו.‬
‫קדימה. בואו נזדרז.‬
‫כן, קדימה.‬
‫במקרה הכי גרוע, נעשה "אבן נייר‬ ‫או מספריים". בלי ויכוחים.‬
‫אני צריך לחרבן שוב.‬
‫הנה. תלבש את החלק העליון.‬ ‫אתה את התחתון.‬
‫די, אור.‬
‫כן, די. הוא צודק.‬
‫טוב, אני ערום מהמותניים ומטה.‬
‫די.‬
‫נמאס לי. תפסיקי לצחוק.‬
‫הביצים שלי בחוץ.‬
‫אני מוכן.‬
‫אתה מצויד היטב.‬
‫תראו. זה לא מתאים. זה קטן מדי.‬ ‫-ז'וזף, תפסיק להתבכיין.‬
‫חכה, אוליב. אני נופל.‬ ‫-תן לי את הג'קט שלך.‬
‫אני אנעל את המגף.‬
‫המגף!‬
‫לא, אין מצב. תראו את החליפה הזו!‬
‫די.‬ ‫-חייבים לזוז.‬
‫אני נשבע, קר מדי.‬
‫זהירות.‬
‫צריך ללכת ישר.‬
‫פאק, זה קפוא.‬
‫זה קפוא!‬
‫איזה אסון!‬ ‫-זה קפוא, ג'ו.‬
‫ואני צריך לחרבן.‬ ‫-ג'ו, אל תחרבן לי בחליפה.‬
‫נקווה שיחזרו עם השקיות.‬ ‫די לצחוק.‬
‫אחת… שתיים, שלוש.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫"עסק משפחתי"‬
‫מריח את זה? זה לא טוב.‬ ‫-זה רטוב.‬
‫כל השקיות האלה מלאות במים.‬ ‫הגראס הזה חסר ערך.‬
‫תנסי את זו.‬ ‫-זו לא נראית רע.‬
‫מהר. תני לי ספל חם. קר לי נורא.‬
‫זו תרופה נגד שלשול.‬ ‫-לא נורא. אני מחרבן המון.‬
‫זה נראה טוב. רואה?‬ ‫-וואו, זה יבש.‬
‫זה נראה יבש.‬
‫קדימה.‬ ‫-תן לי.‬
‫תבדקי את זה.‬ ‫-אבדוק. רק רגע.‬
‫קדימה.‬
‫זה חייב להיות 19/33, אחרת זה חסר ערך.‬
‫אנחנו יודעים. קדימה.‬
‫- אהובתי -‬
‫אוקיי.‬
‫תשע עשרה.‬
‫זה 19/33! לעזאזל!‬
‫יש!‬ ‫-הבהלת אותי.‬
‫מעולה! פאק, יש!‬
‫תודה לך, בנה שלי.‬
‫אוקיי. מה עכשיו?‬
‫איך נוודא שז'ורס תיקח את הגראס הנכון?‬
‫פשוט. צריך לשים את הגראס-סטרמה הטוב‬ ‫בתחתית הארגז.‬
‫למה בתחתית? זה אידיוטי.‬
‫למה שתיקח מהתחתית?‬
‫זה מה שהיא עושה בכל פעם.‬
‫היא שולחת יד לתחתית הארגז‬ ‫וזה מה שהיא בודקת.‬
‫כל פעם. תשאלו את אוליב.‬
‫נכון או לא?‬
‫זו תרופה נגד שלשול.‬
‫לא יודע, אחי.‬
‫מה? אף פעם לא הסתכלת?‬ ‫-לא.‬
‫ג'ו, אתה חייב להיות בטוח. אסור לפשל.‬
‫לא, אני נשבע.‬ ‫זה לא מסוג הדברים שאני טועה בהם.‬
‫טוב, ברור שזה מסוג הדברים שאני טועה בהם,‬
‫אבל אני מתחנן. תסמכי עליי.‬ ‫אחרת, אנחנו מתים.‬
‫טוב, נעשה את זה.‬ ‫אני צריכה להדביק את המסכה.‬
‫תעמעמו מאוד את האורות באסם.‬
‫אסור שתזהה אותי.‬ ‫-כן.‬
‫פאק.‬
‫אז...‬
‫כולם מרוצים?‬
‫הכול היה בסדר?‬
‫כן.‬
‫מאוד מרוצים.‬
‫מעולה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫נעשה בדיקה קטנה כדי לראות‬ ‫מה הכנתם עם ואדים.‬
‫לעזאזל.‬
‫היא לא עושה את זה בדרך כלל.‬ ‫היא לוקחת מהתחתית.‬
‫אמרתי לך.‬
‫זהו.‬
‫אמרתי לך.‬
‫וזה אומר?‬
‫בראבו, משפחת חזן.‬
‫באמת.‬
‫בראבו!‬
‫מצוין, תודה רבה, ואדים.‬
‫אתה יכול להתחיל להעמיס את כל זה, ואדים.‬
‫בסדר.‬ ‫-תודה.‬
‫אני מרוצה.‬
‫אבל אני עדיין עצובה מאוד לעזוב אתכם.‬
‫אבל זו הייתה העסקה ועמדתם במילה שלכם.‬
‫ועכשיו יש לי את המתכון לגראס-סטרמה.‬
‫וכולנו מאוד גאים שהוא בידיים שלך.‬
‫ואנחנו גם רוצים להודות לך‬ ‫שהסכמת להצעה שלנו.‬
‫וכל הכבוד לוואדים.‬
‫הוא היה מעולה.‬
‫נחמד מאוד, תמיד דייקן, חייכן.‬
‫הוא עשה עבודה מצוינת. בראבו.‬
‫מגיעות לו מחיאות כפיים.‬
‫בראבו.‬
‫תודה. אמסור את המחמאות.‬
‫לפני שאשחרר אתכם,‬
‫הכנתי לכם מתנה קטנה ואחרונה.‬
‫זה נחמד. לא היית צריכה.‬ ‫-אני אוהבת שוקולד.‬
‫לא, ז'ורס! מה את עושה?‬
‫אני לא יכולה לשחרר אתכם ככה.‬
‫איך אדע שלא תגדלו גראס-סטרמה‬ ‫בשביל מישהו אחר?‬
‫גברת ז'ורס, אני מבטיח.‬ ‫לעולם לא נגדל שוב גראס-סטרמה.‬
‫אני נשבע בקבר של בנה שלי.‬
‫אני מאמינה לך ז'ראר,‬ ‫אבל אני לא יכולה להסתכן.‬
‫לא! ז'ורס!‬
‫זאת לא לודמילה. זאת אחותי. זאת אור.‬
‫זו אחותי.‬ ‫אין לך את המתכון הנכון לגראס-סטרמה.‬
‫תראי. תגידי לה.‬
‫תגידי לה.‬
‫רגע! זו אור. אני נשבע.‬ ‫-זו הבת שלי.‬
‫ז'ורס!‬ ‫-ניסיון יפה, ז'וזף.‬
‫-לא!‬
‫אקדח מזויין…‬
‫פאק, היא פוצצה לעצמה את הראש.‬ ‫אני רואה את המוח שלה.‬
‫לא לזוז!‬
‫לא, זה לא אנחנו! זו היא.‬ ‫היא ירתה לעצמה בראש.‬
‫כן, בטח.‬
‫אתם חושבים שאני אידיוט?‬
‫סבתא?‬
‫לא ניתן למשוגעים לדפוק אותנו.‬
‫סבתא.‬
‫הוא מת?‬ ‫-לא יודע. נראה לי.‬
‫מה נעשה?‬ ‫-נראה לי שמישהו הגיע.‬
‫מה?‬
‫פאק! השוטרת שלך שוב באה לעצבן אותנו.‬
‫שיט!‬
‫אני לא יכולה לצאת כך החוצה באור יום.‬
‫מה נעשה?‬ ‫-פאק.‬
‫לא! רגע, סבתא!‬
‫חכי!‬ ‫צריך להסתיר את הגופות. עכשיו.‬
‫בנה שלי.‬
‫את לא יכולה להישאר פה.‬ ‫בדיוק יריתי בחבר של…‬
‫אני לא מטומטמת. מה עשיתם עם לודמילה?‬
‫זו אני.‬
‫את מטורפת.‬
‫זהירות. מה את עושה?‬
‫הכלבה הזו משכה לי בשיער.‬ ‫-לא. סליחה.‬
‫אוקיי, סבתא. תיכנסי, בבקשה.‬ ‫תכף אבוא.‬
‫קדימה.‬
‫שק של חרא.‬
‫מה לעזאזל הקטע עם התחפושת?‬
‫אה, זה.‬
‫אנחנו מכינים…‬
‫מופע עם סבתא…‬
‫בשביל…‬
‫בית האבות לוריס.‬
‫חתיכת עבודה.‬ ‫-די, אור.‬
‫לא, נשבעת.‬ ‫-לא, אני יודעת מה קורה באסם.‬
‫ראיתי הכול.‬
‫הכול? מה ראית?‬ ‫-אתמול בלילה נכנסתי לאסם.‬
‫אתמול בלילה.‬
‫ראיתי את הגראס.‬
‫כן, הגראס.‬
‫שיט, הגראס.‬
‫עבדת עליי במשך שנה?‬
‫אני מבינה למה רצית שאחליף עבודה.‬
‫סליחה.‬
‫אבל…‬
‫אני לא יכולה להעלים עין.‬
‫אני מתחננת.‬
‫בבקשה. אל תגלי.‬
‫זו הפעם האחרונה. סיימנו.‬
‫באמת, זה נגמר. אני נשבעת.‬
‫אני לא יכולה להתעלם מזה. מצטערת.‬ ‫אחד מכם צריך להסגיר את עצמו.‬
‫את לא יכולה לבקש מאיתנו לבחור‬ ‫מי ילך לכלא. זה נוראי.‬
‫את לא קולטת שאני עושה לכם טובה?‬
‫אני נותנת לכם 48 שעות להסגיר מישהו.‬
‫אחרת אבוא לעצור את כולכם.‬
‫איזה זין.‬
‫אסיר לך את האזיק.‬
‫נו, ילדה?‬
‫זה בסדר. טיפלתי בזה, אבא.‬
‫למה אלודי באה הפעם?‬
‫כמה פעמים היא תציק לנו?‬
‫אמרתי לך להפסיק לצאת איתה.‬
‫זה בסדר, ז'וזף.‬
‫כולנו אמרנו לך להפסיק לצאת איתה.‬
‫אוקיי. תירגע.‬
‫לא אירגע, טוב?‬
‫זה מאוד חמור!‬
‫אספר לכם.‬ ‫המטומטמת שוב יוצאת עם השוטרת.‬
‫מה?‬ ‫-לא, אל תצעק עליה ככה.‬
‫את עדיין יוצאת איתה?‬
‫כן. אוקיי. יצאתי איתה.‬ ‫-לא, את ממשיכה.‬
‫יצאתי.‬ ‫-די!‬
‫שתוק.‬ ‫-לא, את תשתקי.‬
‫אהרוג את השוטרת המשת"פית הזו.‬
‫תירגעי, לודמילה. כבר יש לנו שתי גופות.‬
‫בסדר.‬
‫אור, פאק.‬
‫זה בסדר. אמרתי שהיא לא ראתה או שמעה כלום.‬
‫אתה ממש מניאק.‬
‫אתה מנסה להאשים אותי בחרא הזה?‬
‫לא, אל תסובבי את זה, בבקשה.‬
‫לא, אחותך צודקת.‬
‫אנחנו בבלגן הזה בגללך.‬
‫תחליף דיסקט‬ ‫או שתלך להתחבא ולעשן ג'וינט,‬
‫אבל אל תגיד לי את השטויות האלה.‬
‫אל תדבר אליי ככה, ז'וזף.‬
‫אתה אף פעם לא מדבר אליי ככה.‬
‫נגמלתי מהעישון לפני חודש, חרא קטן.‬
‫קיבלת מדליה מזויפת כהוכחה?‬ ‫-שתוק!‬
‫אל תדבר אליי ככה, נקודה!‬
‫אוקיי! די! זה מספיק!‬
‫זה מספיק.‬
‫הגזמנו.‬
‫צריך ללכת למשטרה‬ ‫ולהגיד שזו הייתה הגנה עצמית.‬
‫עלי צודק.‬
‫לא, אין לנו הוכחות שזו הייתה הגנה עצמית.‬ ‫בחייכם.‬
‫השוטרים ישלחו אותנו ישר לכלא.‬
‫יודעים מה עושים לגברים כמונו בכלא?‬
‫מזיינים אותם.‬
‫אוקיי, תודה יקירתי.‬ ‫-פאק.‬
‫אני אומר שניקח את הגופות‬ ‫ונקבור אותן ביער‬
‫ואז נשרוף את הרכבים.‬
‫אקח את סבתא לבית החולים.‬
‫היא מסוכנת לעצמה ולאחרים.‬
‫צריך להכניס את הגופות למסחרית של ואדים.‬
‫ולקחת את אתי החפירה.‬
‫הגב שלי כואב.‬
‫קדימה.‬
‫בואי, סבתא. אטפל בך.‬
‫למה אתה צוחק?‬
‫יש מישהי שבטוח צוחקת‬ ‫אם היא מסתכלת עלינו מלמעלה.‬
‫מי?‬ ‫-מי זה יכול להיות? אימא שלך.‬
‫למה?‬
‫כי…‬
‫היא תמיד אמרה…‬
‫שאנחנו צריכים למכור עוד דברים‬ ‫מלבד בשר טלה ובקר.‬
‫אני לא מבין למה זה מצחיק.‬
‫זו פשוט תגובה אוטומטית.‬ ‫-אנחנו עמוק בחרא.‬
‫עצרתם לחשוב על קלמנטין, למשל?‬
‫מה לגבי קלם?‬
‫גררנו אותה לתוך זה. היא לא בנויה לזה.‬
‫כן, היא טהורה. היא מושלמת. היא מלאך.‬
‫מלאך?‬ ‫-כן.‬
‫קלמנטין היא מלאך?‬
‫היא ממש לא מלאך.‬
‫לא תבין. אתה לא מכיר אותה.‬
‫בקר וטלה.‬
‫שיהיה. לא אכפת לי. אספר לך.‬
‫החברה שלך… שיתפה איתי פעולה מההתחלה.‬
‫מה אתה אומר?‬
‫היא שיתפה פעולה מההתחלה.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫כל מה שעשיתי כדי להפחיד אתכם.‬ ‫היא השתתפה בזה.‬
‫היא ציירה את צלב הקרס על הקבר של אימא.‬
‫איזה צלב קרס?‬
‫נכון, לא ראית את זה כי הגשם שטף את זה.‬
‫מספיק, ג'ו. די לשקר.‬
‫אני לא. אוליב, אני אומר את האמת.‬
‫היא עשתה את זה כדי להרחיק אותך מאיתנו.‬
‫והדרך היחידה הייתה לגרום לך לפרוש מהעסק.‬
‫אז היא עזרה לי.‬
‫אתה נשבע בחיים של אימא שלך?‬ ‫-נשבע. אני לא משקר.‬
‫אם הוא נשבע באימא שלו…‬
‫בחיים שלה.‬ ‫-אתה יכול להאמין לו, אוליב.‬
‫אני מספר לך כדי שתראה את התמונה המלאה‬
‫ולא תקרא לה מלאך כשהיא לא מלאך.‬
‫זה הכול.‬
‫טוב, הבנתי.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫מה קרה?‬
‫תראו.‬ ‫-מה?‬
‫מה קרה?‬ ‫-איפה הגופות?‬
‫לא יכול להיות. איך הן נפלו?‬
‫מי האידיוט שלא סגר את הדלתות כמו שצריך?‬ ‫-אתה!‬
‫אם לא הייתי סוגר את הדלתות הייתי זוכר.‬ ‫-ז'ראר, אתה סגרת את הדלתות.‬
‫איזה עצבים. מטומטמים.‬
‫אז אתה נוהג כמו מטורף.‬
‫תמיד אני אשם.‬ ‫-כן.‬
‫אז קדימה. אין לי מושג איפה הם.‬
‫קדימה. מהר.‬
‫הם צריכים להיות פה בסביבה.‬ ‫-שם. יש משהו שם.‬
‫פאק.‬
‫זו ז'ורס.‬
‫איפה השני?‬ ‫-לא יודע.‬
‫רגע. יש שם משהו. תראו.‬
‫מה?‬
‫פאק! זה ריק!‬
‫הוא לא היה מת. פאק.‬
‫אני לא מבין. איך? ראינו שהוא נורה.‬
‫שיט!‬
‫יש שם דם.‬ ‫-מה?‬
‫יש דם.‬
‫הוא הלך לשם.‬
‫חייבים למצוא אותו לפני שיספר‬ ‫שהרגנו את ז'ורס.‬
‫אבל לא הרגנו אותה.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אבל הוא לא יודע את זה.‬ ‫-תירגע.‬
‫עם פצעי הירי שלו, הוא לא יגיד כלום.‬
‫במקרה הכי גרוע,‬ ‫הוא ימות כמו חזיר בר בין שני שיחים.‬
‫זה כל מה שיקרה.‬
‫הוא צודק. הוא לא יתרחק.‬
‫אם נמצא אותו, מה נעשה?‬ ‫נחסל אותו עם סכין?‬
‫טוב.‬
‫נכון. אוקיי. אתם צודקים.‬
‫אוקיי, טוב, אביא את השק הריק.‬
‫ואתם תיקחו את הגופה של ז'ורס‬ ‫ותשימו אותה במסחרית. קדימה.‬
‫קדימה, אחי.‬ ‫-קשה לי להרים.‬
‫סבתא, זוכרת מה שאמרנו במכונית?‬ ‫בלי להתבדח, אוקיי?‬
‫מבטיחה.‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי.‬ ‫-שלום.‬
‫היי, דוקטור.‬
‫מה שלומך, גברת רוזנברג?‬ ‫-בסדר.‬
‫פוצצתי את הכוורת עם הרובה שלי.‬
‫באסם מלא גראס‬ ‫שבו אשת הג'ירף כבר הייתה מתה.‬
‫אוקיי.‬
‫זו הייתה החלטה נכונה להביא אותה.‬
‫אני ממש דואגת לה.‬
‫אל תדאגי.‬
‫אחרי כמה שבועות של טיפול אינטנסיבי‬ ‫מצבה ישתפר מאוד.‬
‫אוקיי.‬
‫כן.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אחזור מאוחר יותר‬ ‫להציג בפניכן את קלינאי התקשורת.‬
‫אני מעדיפה לפגוש את הזין שלך.‬
‫נתראה אחר כך.‬ ‫-נתראה אחר כך, ד"ר.‬
‫בחיי. את אמיתית?‬
‫איזה חרא.‬
‫הוא תמיד נופל עלינו.‬ ‫-איזה עלוקה.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-היי, גייטן.‬
‫אי אפשר להישאר פה. האזור חסום.‬ ‫מסתובב פה אדם חמוש.‬
‫באמת? מי?‬
‫אי אפשר לומר.‬
‫כדי להגן עליכם, נלווה אתכם חזרה הביתה.‬ ‫זה יותר בטוח.‬
‫נחמד מצידך, גייטן,‬ ‫אבל אנחנו רק נוסעים ללה-ורן.‬
‫סליחה, בפעם אחרת.‬
‫לא, זה רק סידור קטן.‬
‫לא ניקח שום סיכון. קדימה.‬ ‫אסע אחריכם. זה בטוח יותר.‬
‫פאק. קוץ בתחת.‬
‫שיט. תפסו אותם.‬
‫טוב, אומר את זה שוב שכולם ישמעו.‬
‫האזור סגור עד הודעה חדשה.‬
‫אוקיי.‬
‫אז אל תצאו בשום אופן.‬ ‫איידע אתכם כשזה יסתיים.‬
‫מעולה. תודה, גייטן.‬ ‫-תודה, גייטן.‬
‫מה העניין עם השוטר?‬ ‫-כלום.‬
‫שים את הגופה באסם.‬
‫מה? הגופה?‬
‫שאל את ג'ו. הוא יסביר. איפה קלמנטין?‬
‫נראה לי שהיא בפנים.‬
‫ג'ו, מה זאת אומרת, "גופה"?‬ ‫-אחי, אל תשאל.‬
‫יש גופה. תעזור לי להכניס אותה לאסם.‬
‫קדימה.‬
‫הנה את.‬
‫אתה בסדר, מותק?‬ ‫-לא.‬
‫את עושה צחוק?‬ ‫-מה?‬
‫ציירת צלב קרס על הקבר של בנה?‬
‫זה לא שהשארת לי ברירה.‬ ‫-ביקשתי שתעשי את זה?‬
‫אמרתי לך שז'וזף שרף לך את האוטו‬ ‫ועשה דברים מאחורי גבך.‬
‫לא האמנת לי, אז נאלצתי להצטרף אליו.‬
‫למה? למי אכפת?‬ ‫זה היה כדי שאהיה רק איתך?‬
‫כדי להרחיק אותך מהם.‬ ‫מותק, הם השפעה רעה.‬
‫אבל חזן הם המשפחה שלי.‬ ‫הם תמיד היו שם בשבילי.‬
‫כן, גררו אותך לתוך הבלגן שלהם.‬
‫ואתה הולך כמו כבש.‬
‫תקשיבי לי.‬
‫אני מעדיף להיות כבש של משפ' חזן‬ ‫מאשר כלב של קלמנטין.‬
‫אתה לא מתכוון לזה. אני המשפחה שלך.‬
‫אנחנו… המשפחה שלך.‬
‫רגע. מה זאת אומרת? את בהיריון?‬
‫אתה יודע מה הכוונה.‬
‫די עם החידות. את בהיריון או לא?‬
‫לא! אני אישה, אז אני חייבת להיות בהיריון?‬
‫לא! למה אמרת את זה?‬
‫כי אני אוהבת אותך.‬
‫אתה רוצה לעזוב אותי,‬ ‫ואם אומר שאני בהיריון, תישאר.‬
‫אוקיי, די!‬
‫זהו זה.‬
‫אנחנו גמרנו. זה לא עובד.‬
‫קחי את הדברים שלך, את מעיל הניילון שלך,‬ ‫את התינוק הדמיוני שלך ולכי. אוקיי?‬
‫תעזבי אותי עכשיו.‬
‫אפשר להיפטר ממנה בחצר.‬
‫לא בא בחשבון. אי אפשר לקבור אותה פה.‬
‫אי אפשר לצאת מפה. יש שוטרים בכל מקום.‬
‫ז'ראר צודק. אי אפשר לקבור את ז'ורס כאן.‬
‫רוח הרפאים שלה תהיה פה.‬
‫אין קשר לרוח רפאים, עלי.‬
‫אם המשטרה תחפש את ז'ורס,‬ ‫אני לא רוצה שימצאו אותה כאן.‬
‫אה, כן. המשטרה וגם רוחות רפאים…‬ ‫זה יותר מדי.‬
‫מה העניין?‬
‫לא.‬
‫אבא, אני יודע מה אתה חושב.‬ ‫ואומר לך עכשיו, אין סיכוי.‬
‫פאק, הכלבה הזו הייתה כבדה.‬ ‫-חרא.‬
‫אתה בטוח שזה יעבוד?‬
‫בטח. אל תדאג.‬
‫יש לו 120 כלבי ציד.‬ ‫הם יסיימו תוך 30 שניות. אין יותר ז'ורס.‬
‫מעולה. זה רחוק?‬
‫לא, אל תדאג. זה בסדר.‬
‫שיט.‬
‫פאק, זה גייטן.‬ ‫-איזה נודניק.‬
‫תשמרו על קור רוח. אוקיי?‬
‫אני יודע. אל תדאג.‬
‫תישארו רגועים. תתנהגו בטבעיות.‬
‫היי, גייטן.‬ ‫-שלום.‬
‫הכביש נפתח. אתם יכולים לצאת.‬
‫באמת? מעולה.‬
‫תפסתם את ה…‬
‫כן, אל תדאגו. עשינו את העבודה שלנו.‬ ‫תפסנו אותו ביער.‬
‫הוא מניאק קשוח.‬
‫כן, בטח.‬
‫הוא…‬
‫הוא אמר משהו? אתם יודעים למה עשה את זה?‬
‫כלום.‬
‫הוא לא מוכן לדבר‬ ‫עם כל הקליעים שחטף בתחת.‬
‫כן.‬
‫בתחת, הא?‬
‫נחמד.‬
‫הוא מת?‬
‫לא רחוק מזה.‬
‫אני בספק אם ישרוד את הלילה.‬ ‫-מעולה. נפלא.‬
‫טוב, זהו. קורה.‬
‫חבל בשבילו.‬
‫עבודה טובה, חבר'ה.‬
‫כל הכבוד.‬ ‫-עבודה טובה.‬
‫אז מה העמסתם היום?‬ ‫-אה, כלום.‬
‫כן, מרגז.‬
‫אה, כן. מרגז.‬ ‫-מרגז זה מעולה.‬
‫אוכל להכין הערב למשפחה שלי.‬ ‫-לא. אי אפשר.‬
‫הן… הן פגות תוקף.‬
‫הן מקולקלות.‬
‫לא שמרנו אותן בקירור.‬
‫אנחנו לא לוקחים סיכונים.‬
‫הן הולכות ישר לפח.‬
‫אל תבזבזו.‬
‫חייבים.‬ ‫-אבשל אותן עד הסוף. אני אוהב אותן שרופות.‬
‫לא, הם אומרים שזה מסובך.‬
‫זה מסובך.‬
‫תשכח מזה.‬ ‫-אתה צריך להפסיק.‬
‫מה קורה? אתם מסתירים משהו?‬
‫לא.‬ ‫-בכלל לא. מה אנחנו מסתירים?‬
‫אנחנו כבר לא חברים?‬
‫רגע. אם אתה מתעקש, אתן לך קצת.‬ ‫אני לא רוצה שתהיה מאוכזב.‬
‫תודה, ז'ראר.‬
‫בבקשה.‬
‫התענוג שלי.‬
‫זה מעולה.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי, גייטן.‬
‫ביי, חבר'ה.‬
‫- אהובתי‬ ‫נותרו רק 24 שעות… -‬
‫פאק.‬
‫הזהרתי אותך.‬
‫אוליבייה היה השפעה רעה.‬
‫הוא מסוג האנשים שמושכים אותך למטה.‬
‫מגיע לך משהו טוב יותר.‬
‫לא הייתי צריכה להפנות לך גב.‬ ‫לא הייתי צריכה לבחור באוליבייה.‬
‫ובסוף, לא עמד לו.‬
‫זה החליק על הקצוות של הכוס שלי.‬
‫תירגעי, חמודה.‬
‫יש דברים שהשתיקה יפה להם.‬ ‫-כן, סליחה.‬
‫וכל זה מאחורייך.‬
‫עכשיו אני פה. אל תדאגי.‬
‫אטפל בך.‬ ‫-תודה.‬
‫פעם, הכנסתי לו אצבע לתחת‬ ‫והוא לא אהב את זה.‬
‫אלך להכין תה.‬
‫זה אפילו לא היה האגודל שלי.‬
‫אני אוהבת פחזניות.‬
‫טוב, אני צריך ללכת.‬
‫אנריקו מציק לי.‬
‫יש לאנריקו חזרה.‬
‫אה, כן.‬
‫להתראות.‬
‫זה טעים, סבתא?‬
‫את יודעת… גם אני לא יכולה להישאר.‬
‫הערב?‬
‫הערב ו…‬
‫גם אחרי זה.‬
‫אבא וג'ו והאחרים יבקרו אותך.‬ ‫לא תהיי לבד.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫כן.‬
‫עליי לעשות משהו למען המשפחה.‬
‫אבל תיעדרי להרבה זמן?‬
‫כן. אולי חמש, עשר שנים.‬
‫אני מקווה שבעוד חמש, עשר שנים אתמסד.‬
‫עם בעל…‬
‫ילדים…‬
‫בבית קטן… בשלווה.‬
‫סבתא…‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫את יודעת את זה, נכון?‬
‫את יודעת שאני אוהבת אותך?‬ ‫-כן.‬
‫המרגז טעים, נכון?‬
‫את יודעת,‬ ‫בצעירותי, אכלתי הרבה נקניקיות.‬
‫כן, אני יודעת. ציינת את זה.‬
‫- משטרה -‬
‫בואו לעזור לי. עדיין יש הרבה גראס לשרוף.‬
‫אתה רואה, בן…‬
‫החיים לימדו אותנו עוד לקח.‬
‫כשמשפחה נשארת מאוחדת, כמונו,‬
‫אי אפשר לפגוע בה.‬
‫כלום לא יכול לקרות לנו.‬
‫משטרה!‬
‫מה? המשטרה?‬
‫בשבילנו?‬
‫על הקרקע!‬
‫מה?‬ ‫-אמרתי, "על הקרקע!"‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬