-Var är han? -Jag vet inte.
Han är inte här.
-Fan, där är han. -Var?
-Han kommer hitåt. -Vi sticker.
Vänta.
Är han blind?
Fan, han är blind.
Det är goda nyheter.
Vadå? Han är blind, inte stum.
Han har kanske berättat för alla att Jaurés är död.
-Kanske inte. -Hur tar vi reda på det?
Överlåt det åt mig.
Hej. Jag heter André.
Kalla mig Dédé. Dédé den Vanvettige. Det kallar mina vänner mig.
Och vad heter du?
-Vadim. -Vadim?
Som Roger Vadim?
Man måste vara filmfantast. Vad skulle jag säga?
Just det! Jag ville välkomna dig å internernas vägnar
och säga att du ska känna dig som hemma.
Jag sitter inne för mord.
Jag har varit här i 45 år, så jag är ingen dununge.
Jag var torped.
Du kan kalla mig Torpeden. Torpeden den Vanvettige för mina vänner.
Försvinn.
-Slappna av. Vad sitter du inne för? -Det angår inte dig. Stick.
-Kom igen, berätta. -Stick härifrån, sa jag.
Helvete!
Stick, skitstövel!
-Han sabbade mitt ben! -Vad sa han?
Han sa faktiskt inget.
-Jag sa åt honom! -Han är verkligen blind.
EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Familje...
...företaget
Det är okej.
Han verkar inte pratglad.
Han är en boss. Han är inte den pratglada typen.
Tror du inte att han säger nåt om han får veta att vi är här?
Han är blind. Han vill inte prata med nån.
-Och? -Säger vi inget, får han aldrig veta nåt.
Ja, Jo har rätt.
-Mina herrar. -Helvete.
Jag har en överraskningsgäst.
Eftersom Jaurès insisterade på att vi skulle ta hand om hennes killar,
så måste jag sätta honom hos er.
Helvete.
Se upp.
Vi syns.
Jäklar! Jag kan inte tro det! Titta vem de kom med.
Ryssen! Så trevligt!
Killar, plocka fram patén och ge vår vän en matbit.
Sätt dig ner!
Jag är ingen idiot, Joseph.
Vem är Joseph? Vad pratar du om? Du är galen.
Det är okej.
-Sluta. -Jag försökte.
Vadim. Först vill jag be om ursäkt för det som hände.
-Det spårade ur. -Kom, här är en stol till dig.
Sätt dig om du vill. Ja. Sitt.
Jo, Vadim...
…du har väl inte berättat för Senlis om Jaurès?
Jag är ingen tjallare.
Jag sa ju att han inte var det.
Okej. Toppen.
Det är väldigt viktigt för oss just nu
att du inte berättar för nån att Jaurès är död.
Annars blir det ett helvete för oss alla.
Jag skiter i era problem! Jag ska härifrån nästa vecka.
-Vad? -Nästa vecka? Hur?
Jag ska rymma.
Vadim, med all respekt...
...att rymma utan ögon kan bli lite komplicerat.
Jag har planerat allt. Jag har en medhjälpare.
Senlis gick med på att flytta honom hit.
-Helvete. -Det börjar bli lite trångt.
Ni ska hjälpa mig. Jävla skitstövlar.
Vadim, jag ska säga som det är.
Jag vill hjälpa dig, men vi kan inte fly. Det är omöjligt.
Då så. Då säger jag till Senlis att ni dödade Jaurès.
Vi kan inte fly. Det var...
Det var bildligt menat.
Vi har redan gjort det.
Problemet är…
Hur kan vi hjälpa dig?
Genom att smuggla in det här.
Ärligt talat, Vadim, det här är inte... Det här är inte vår grej.
-Här. -Fan.
Det är jag som ska använda dem. Jag struntar i vad ni tycker.
-Vi vill inte veta. -Här är min åsikt.
-Jag vill hjälpa dig, men inte med barn. -Jäklar.
Det var fel ficka.
Här. Det här är vad jag behöver.
Ja, det var bättre.
Okej. Deg, detonator, ett rep...
...en buratta?
Beretta.
Jaha, Beretta.
Dålig handstil.
Det ser faktiskt ut som om det står "buratta"…
Vadim.
Samtidigt är han blind. Det är en bedrift.
Nej. Jag tänker inte involvera mig mer.
Jag sover dåligt nog. Jag hjälper inte er fly.
-Sluta säga fly. -Vill du att vi blir skjutna?
Vi vill inte fly. Vadim vill det. Lugna er.
Vi måste bara skaffa det han behöver, sen löser han det med sin seende vän.
Har han en siande vän?
Har vännen en kristallkula och säger när han ska fly?
Nej, Ali, han ser med ögonen.
Idiot.
Låt oss se vad det står.
Deg...
Vad för sorts deg vill han ha?
-Bröddeg, trolldeg? Vad? -Ali!
Ali, han menar sprängdeg.
Jag vet. Jag skojade.
Sluta tramsa.
Leverantörens adress står längst ner.
Detonator, skottsäkra västar…
-De släpper aldrig in oss med det här. -Vi vet, Ali.
Vi ska smuggla in det.
-Smuggla in det? Hur då? -Bekymra dig inte om det, Ali.
Jag fixar det.
Vänta. Det här är min favoritdel. Gitarrsolot.
Den har 100 miljoner visningar.
Okej. Toppen.
Nej, vänta. Förlåt, men jag pratar om Enrico Macias.
Den stora stjärnan just nu ska spela i fängelset. Det blir historiskt.
Ja, jag sa okej.
Jaha, okej. Ja.
Jag trodde...
Jag trodde att ni kanske föredrog hans tidigare musik.
Inte alls.
Jag har ont om kulturaktiviteter framöver, så det funkar för mig.
För mig också.
Här är vad jag ville visa dig.
Vad är det?
Hon är mina klienters chef. Jag spårade henne.
Vad heter hon?
Jag vet inte, men hon är absolut storbossen.
-Hur vet jag att det inte är er bagare? -För att hon var med honom.
Okej. Hon jobbar med Picard-ligan.
Det här är på riktigt.
Jag ordnar en insatsstyrka.
Jag vill ha immunitet för mina klienter med familj.
Och nya identiteter, etc., när de kommer ut.
Jag gav er mitt ord.
Då så, jag meddelar när vi identifierar henne.
Vi tar in henne snarast.
Hej, Catherine.
Hej.
Goda nyheter. Doktorn var just här. Ludmila mår mycket bättre.
Gör hon?
Fantastiskt, mormor.
Här. Titta.
Tre gånger fem?
Femton.
Tre gånger 15?
Fyrtiofem.
Tre gånger 45?
Nu räcker det. Jag mår bra.
Bravo, mormor.
När blir du utskriven?
I morgon, sa läkaren.
-Nej. -Jo.
-I morgon? -Ja.
-Okej. -Jag får åka hem i morgon!
-Äntligen. -Hemma igen i morgon.
Vi har saknat dig.
Då så, mina herrar. Nycklar, mobiler, bälten.
Vad vill han ha?
Era saker måste röntgas. Instrument också.
Jaså? Och kontrabasen? Måste jag såga itu den?
Kan instrumenten gå igenom med oss?
God kväll, mina herrar. Jag är fängelsedirektören. Välkomna.
Är det er första gång i ett fängelse?
Förhoppningsvis den sista, för jag är en ärlig man.
Det tror jag säkert. Vi är glada att ha er här.
Tack. Det här händer nog inte varje dag.
Det här är min assistent Ali.
Manager.
Ja, manager.
Det piper.
Självklart piper det. De är bassträngar, inte spagetti!
Förlåt. Han är lite uppskruvad av alla lanseringar.
Ja, jag förstår. Sluta besvära herr Iglesias.
Klockan tickar.
Släpp igen dem nu med deras instrument.
-Tack. -Tack, fru fängelsedirektör.
Men det piper mycket.
Idiot.
Gaston!
Gérard!
Joseph, Olivier, hur mår ni?
-Jag är glad att se er. -Detsamma.
-Gaston. -Så roligt.
-Tack. -Ett nöje.
Hur mår du?
Jag förstod inte riktigt varför jag måste komma hit.
Ali insisterade, så det måste vara viktigt för er.
Ja, det är viktigt för oss.
För oss alla här.
Tack för att du ställde upp med så kort varsel.
Tusen tack.
Självklart! Skojar ni?
Efter showen bjuder jag ut dig på middag.
Vi ska äta riktig loubia med couscous.
-Det blir komplicerat. -Vi kan inte lämna anstalten.
Förlåt. Jag glömde helt. Det stämmer.
-Ni är inburade som kaniner. -Kaniner.
För att skingra tankarna, sjung med mig.
-Nej. Inte en chans. -Det kan vi inte, Gaston.
Åh, så vackra flickorna i mitt land är!
Kom igen!
Åh, så vackra flickorna i mitt land är!
I deras ögon lyser solen På sommarkvällarna
Havet leker med himlen där Och får dem att drömma
-Ali? -Ja?
Okej, varsågod.
Okej...
Helvete.
Helvetes jävla skit.
Hur var det nu?
Ja. Ingen fara. Vi sätter tillbaka den. Så där.
-Hej. -Hej, hur är det?
Här.
Allt finns där. Jag kollade precis.
Okej.
-Ska jag packa ihop det? -Ja, det kan du göra.
Åh, så vackra flickorna i mitt land är!
En till? De vill höra en till.
Okej!
-Jag hämtar maracas. -Toppen.
Jag ska spela ett gitarrsolo.
Olé!
-Nej. -Jo, fortsätt.
Olé!
-Sätt fart. Jag slutar snart. -Ja, tack.
Okej.
-Allt bra? Har du allt? -Ja, allt är här.
Då så, Vadim. Här tar det slut.
Da, Gérard.
Här tar det slut.
Vi står inte i skuld till varandra.
Jag visste att vi kunde hitta en lösning.
Nu när Jaurès är död,
tycker jag att vi går skilda vägar.
Spasiba, druk.
Tack, Vadim. Druk till dig och din familj med.
Då går vi.
Hur skulle jag veta att det fanns en mikrofon?
Det kvittar. Senlis dödar oss nästa gång vi går ut.
Vi måste fly med dem.
Vad pratar du om? Vi klarar oss inte tio dagar på flykt.
-Vad är lösningen? -Det finns ingen lösning, annat än att be.
Vi måste ligga lågt och undvika Senlis, det är allt vi kan göra.
Utevistelse!
Senlis... Jag ber dig.
Gör vad du vill med oss, men lämna min familj utanför.
Håll käften.
Jag skiter i din familj.
Jag riskerar inte 20 år för att döda några nollor. Däremot...
Jag har inte valt vem,
men det förvånar mig inte om en av er plötsligt dör under utevistelsen.
Ta tillbaka telefonen.
Hazans!
Besöksrummet.
Ni har verkligen tur.
Stor tur.
Hur mår du, Aïda?
Då så...
-Och? -Jag har goda nyheter.
Jag träffade åklagaren och ni får snart komma ut.
Får vi?
-Toppen. När? -I eftermiddag?
Det fungerar inte så. Snarare om två, tre månader.
Ja, men... Helvete.
Menar ni allvar?
Ni riskerade att få tio år. Och nu tjurar ni över två månader?
Nej, det är inte det. Tack för allt. Det är komplicerat i fängelset just nu.
-Är ni i knipa? -Ja.
-Nej. -Jo, det är vi.
Nej, det är okej. Jag svär. Det är ingen fara.
Tillbaka till ämnet. Åklagaren. Hur lyckades du med det?
Ja, det... Ni kommer inte att gilla det.
Varför?
Jag angav er chef.
Vad?
Hur angav du...
Vad menar du?
Ni ville inte säga det. Inte Aure heller.
Så jag undersökte lite och hittade henne. Jag vet vem det är.
Vänta. Vad pratar du om?
Jag lyckades fota henne. Jag gav åklagaren fotot i utbyte mot er frihet.
När tog du fotot av henne?
Häromdagen. Jag följde efter Aure och såg affären med Picard-ligan.
-Nej. -Helvete. Catherine.
Vad händer?
Varför pratade du inte med oss?
Ni ville inte säga det till mig.
Jag gjorde det jag måste göra för att få ut er.
Vi kommer inte att komma ut, Aïda. Det var inte vår chef.
-Det var Catherine, Gérards flickvän. -Ni förstår inte. Jag vet vad jag såg.
Jag bevittnade en affär och gav åklagaren bevis.
Det var för fan iscensatt.
Det var Catherine.
-Hon är inte vår riktiga chef. -Vi tvingades arrangera en affär.
Eftersom vi inte kunde det, skickade vi pappas flickvän istället.
Helvete.
-Okej? -Hon kunde inte ha vetat.
Åklagaren? Aïda Benkikir.
Jag har faktiskt gjort ett stort misstag. Och...
Vad?
Hur?
-Vilken idiot. -Sluta.
Hamnar Catherine i fängelse, så slutar det inte väl.
Lyssna. Sluta förolämpa henne.
-Förstått? -Ja.
-Kalla henne inte dum. -Killar! Senlis är där.
-Hon är en idiot. -Sluta.
Vem bad henne sticka näsan i våra affärer?
-Hon är vår advokat. -Och?
-Det är normalt att hon undersöker. -Lugna er. De kommer.
Jag hade en normal relation. Herr Olyckskorpen var tvungen att skita på den.
Skiter du inte på mig?
-Du sabbar för mig. -Det är du som sabbar för mig.
Håll käften!
-Håll käften! Du är inte bättre än han. -Inte den tonen. Jag är inte din hund.
Jag talar hur jag vill. Det här rör familjen. Håll dig utanför.
-Okej? -Jävla knöl.
-Jaså? -En jävla knöl.
-Smaka på den! -Vad fan!
Slå mig inte!
-Jag är inte åtta! -Håll käften!
Jävla idioter!
Så jävla jobbiga.
De hamnar i isoleringen.
Jag ska säga dig, pappa.
Vi är inte far och son längre.
Jag tål dig inte längre! Förstår du?
Du är självisk!
Hör du mig?
Den andra vill åka till Miami. Åk då! Försvinn!
Åk till Miami! Jag skiter i vilket!
Hörde du det? Jag skiter i...
Stanna hos din psykopat!
Din psykopat!
Ni skyller alltid på mig, men det är ni som är klantarna. Det är ni!
Ni har blivit galna till slut.
Helvete! Det kom överallt.
Vill ni spela det spelet? Visst.
Inga problem!
Nu sticker vi.
Det var konstigt. Jag har aldrig sett en sån detonator.
Oroa dig inte. Om de gav oss den så är det bra grejor.
Koppla in den.
Okej.
-Är du säker? -Absolut.
Vänta. Varför blinkar den?
Jag vet inte.
Vi har identifierat henne.
Hon heter Pénélope Cavillan.
Försvann från radarn 2010 i Mexiko.
Hon är efterlyst av Interpol.
Catherine...
-Det är inte möjligt. -Det finns ingen Catherine.
Du har fått en stor fisk på kroken. Hon är kopplad till flera karteller.
Jag borde inte berätta det, men hon ligger bakom runt tio mord.
-Och mina klienter? -Jag gav dig mitt ord.
Jag tar hand om det. Om två veckor är de ute.
Det blir konstigt att åka hem utan pojkarna.
Ja, det kan jag tänka mig.
Jag undrar hur vårt liv blir nu.
Jag vet inte, mormor.
Ska vi börja odla igen?
Men den här gången använder du rätt dos kaliumklorid.
Nej, vi borde inte odla mer.
Varför? Vill du bli ihop med snuten igen?
Nej. Det är nog också över.
Vänta.
Ja, Aïda?
Har du hört från killarna? Jag når dem inte.
-Nej. Svarar de inte? -Nej.
Vi måste träffas. Det är bäst att inte prata i telefon.
-Kan du träffa mig på République? -Ja, vad är det som är fel?
-Jag pratar hellre ansikte mot ansikte. -Jag kommer.
Vad står på?
-Hur är det? -Hej, Catherine!
Du skrämde mig.
-Vad gör du? -Jag var i närheten.
-Hej. -Hej.
Vad står på?
Inget. Det var Aïda.
Hon var lite konstig.
Det är nog ingen fara. Tack för ditt stöd och kakorna, Catherine.
Varsågod. Jag är så lättad över att du mår bättre.
Det är fint att se en kvinna i din ålder med så mycket tåga och energi.
Vi ses, Catherine.
-Ja, vi ses snart. -Håll kontakten.
En kvinna i din ålder… Vill hon ha min knytnäve i nyllet?
Mormor.
Ali!
Åh, min Ali!
Ludmila!
Hur mår du?
-Bra, älskling. -Mår du bra?
Förlåt, jag hittade ingen parkering.
Vad gör ni?
Mormor!
Kom nu.
Du ska ut härifrån.
-Vad menar du? -Er cell exploderade i går kväll.
Nån försökte mörda er.
Ni tre hade tur som satt i isoleringen.
Er blinda kompis och hans vän är döda.
Vi flyttar er till ett fängelse för utsatta fångar.
Jag väntar här ute.
POLIS
Varför den dystra minen?
Vi är utsatta fångar. Vi är på väg till VIP-avdelningen.
Där har de PlayStation, telefoner, biljard...
-Det skiter jag i. Jag vill se mina barn. -Det kommer du.
-När då? -Där. De har lägenheter för familjer.
Vad?
De kan komma i tre, fyra dagar. Det finns trädgård och grill.
Det är som ett fritidshus. Ni kunde inte ens göra det i Paris.
-Är du säker? -Helt säker.
-Det är schyst. -Ja, det är det.
-Är du säker? -Ja.
Och framför allt finns det ingen Senlis. Bara överklasskurkar. Okej?
Bankirer, politiker…
Bara stora fiskar.
Det finns nog affärsmöjligheter där.
Ja.
Vi kopplar av där i tre månader, sen är vi ute.
Det är slutet på mardrömmen.
Och min Catherine? Tänkte du på henne? Hon kanske sitter häktad nu.
Hon är en trevlig kvinna. De inser nog snabbt att hon inte är inblandad.
Inget kan hända henne.
Vad i helvete?
Vad är det som händer?
Skott!
-Vakt, vad händer? -Ner!
-Vi kommer att dö! Helvete! -Nej!
Vad?
-Gapa för att skydda trumhinnorna! -Vad? Gapa?
Gapa!
Undertexter: Kristina Donnellan