‫- חזן, בשר כשר -‬
‫לעזאזל, עלי!‬ ‫-אחי, אנחנו נמעכים פה.‬
‫סליחה, אבל אם לא הייתם מאחרים,‬ ‫היינו לוקחים אובר והנסיעה היתה חלקה.‬
‫אבא שלי אשם! הוא הכריח אותי‬ ‫לקחת משלוח לצד השני של העיר.‬
‫הוא ידע על הפגישה. הוא מנסה לחבל...‬
‫תשכח את אבא, ז'וזף. אנחנו נגיע בזמן.‬ ‫תירגע, בסדר?‬
‫אפשר לעשות עוד חזרה אחת?‬
‫זה צריך להיות ספונטני.‬ ‫אתה יודע מה לומר. סמוך על עצמך.‬
‫"סוויץ' הוא שלוש מילים..."‬
‫לעזאזל, אתה מכאיב לי.‬
‫נו, באמת!‬
‫אני לא בטוח בקשר לחליפה.‬
‫סמוך עליי. אני תופר חליפות כל השנה.‬
‫אני מבטיח לך שתרשים את כולם.‬
‫היא מוגזמת, אחי.‬
‫השתגעת?‬
‫למה אתה תמיד נותן לי חליפות מוזרות?‬
‫אתה נראה כמו אציל, ואני נראה כמו חרא.‬ ‫-אתה משוגע? יש לך סטייל.‬
‫יש לך כתפי פגודה, דש מלוכסן.‬
‫היא מתאימה...‬ ‫-כן, בסדר, תשתקו כבר.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫- בנדיקט חזן -‬ ‫- בת למשפחת רוזנברג -‬
‫היה קשה.‬
‫מאז שעזבת...‬
‫האטליז...‬
‫הילדים... הכול מסובך.‬
‫מסובך.‬
‫הנה.‬
‫אני אשאיר את זה פה.‬
‫אם תוכלי לעזור לי...‬
‫תני לי סימן, אהובתי.‬
‫אדון מנכ"ל!‬
‫אם זה בסדר, אדוני.‬ ‫-תודה, אחי.‬
‫נראה טוב!‬ ‫-באמת?‬
‫איך אני נראה?‬
‫כמו מענטש.‬ ‫-מענטש מכוער?‬
‫לא, אבל תחליף נעליים.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫בסדר.‬
‫פעם אחרונה שאני נועל‬ ‫את הנעליים המחורבנות האלה.‬
‫הנה.‬ ‫-תודה.‬
‫זה המפתח שלי. איפה אתה?‬
‫באמת?‬
‫-אני פה.‬
‫סיכנתי את הרישיון שלי כדי להגיע בזמן,‬ ‫וזאת החליפה שהבאת לו?‬
‫תסתכל, עוד יותר גרוע מאשר בבר מצווה שלו.‬
‫מה אתה מבין באופנה, נהג אובר?‬
‫החרא הזה מבריז לי.‬
‫אתה צוחק?‬ ‫-לא.‬
‫פביאנו אמר שהוא לא יבוא, הוא אמר...‬
‫אחרי חצי שנה, הוא מבריז לי ברגע האחרון.‬
‫לא משנה, שכח ממנו.‬
‫זה כן משנה, הוא האיש הטכני.‬
‫אני לא יכול להיכנס בלעדיו, תשכחו מזה.‬
‫אנחנו מגיעים לחלק הטכני.‬ ‫אני לא רוצה לשעמם אתכם...‬
‫סליחה, אבל החלק הטכני חיוני.‬
‫נשמח לשמוע מהמפתח שלך.‬
‫שלום לכולם. מארק צוקרברג, נעים מאוד.‬
‫סליחה?‬
‫נעים מאוד.‬
‫מארק מי?‬ ‫-כן, נכון.‬
‫מארק צוקר-נ-ברג.‬
‫הרבה פעמים מבלבלים בינינו,‬ ‫אבל אנחנו מיודדים...‬
‫טוב, בסדר, מספיק.‬
‫כתבתי את האפליקציה ב...‬
‫ג'אווה-סקריפט.‬
‫נכון, כתבתי את האפליקציה‬ ‫בג'אווה-סקריפט, כדי...‬
‫ג'אווה-סקריפט?‬
‫לא בפייתון?‬
‫פייתון היא השפה הסטנדרטית היום.‬
‫טוב, אני אדבר בכנות.‬
‫אני לא אוהב נחשים. הם מפחידים אותי למוות.‬
‫פספסתי המון חופשות בגלל שפחדתי מנחשים.‬
‫די.‬
‫בואו נחזור לנושא.‬
‫אני גאה להציג בפניכם את הנס הקטן שלנו,‬
‫סוויץ'.‬
‫אפליקציית סוויץ' תשכנע‬ ‫את האדם שאתם משוחחים איתו‬
‫שאין קליטה.‬
‫מעין "אפקט מנהרה", אם תרצו,‬
‫שזמין לשירותכם בכל עת בטלפון שלכם.‬
‫לא רע, נכון?‬
‫טוב, נבצע הדמיה.‬
‫"שלום, מתוקה. נתראה הערב? אני צריך לדעת.‬
‫את לא יכולה להשאיר אותי ככה.‬ ‫את ממש מעצבנת, חלאה."‬
‫"סליחה, מותק, אני באמצע משהו.‬
‫רגע, אני נכנסת למנהרה."‬
‫המילה "מנהרה" תפעיל את האפליקציה,‬
‫וזה מה שהאדם בצד השני ישמע...‬
‫"כן, מותק... נדמה לי..."‬
‫משהו כזה...‬
‫אני גרוע בזה, אבל האפליקציה מדהימה.‬
‫תודה, אדוני.‬
‫לא, לא.‬ ‫-לא, מר חזן, תודה.‬
‫תודה, מר חזן.‬
‫הבנו את הרעיון.‬ ‫-למרבה הצער, אנחנו מוותרים.‬
‫וזהו.‬
‫בסדר, בסדר, אני אשלם.‬
‫אבא שלי. תחזיר לי את החוב עד סוף השבוע.‬
‫אביך היה הספק שלי שלושים שנה.‬ ‫-או שנפסיק.‬
‫היי, ולדמן.‬ ‫-היי.‬
‫אתה יודע מה השעה?‬
‫איפה היית?‬
‫אחותך לא צריכה לפרוק את המשאית לבד.‬
‫אני לא יכול לעזור בגלל המפרקים.‬
‫לא אכפת לי, אבא.‬
‫אבל לי אכפת, מותק.‬
‫אתה יודע איפה הייתי, אבא.‬
‫הייתי בפגישה.‬ ‫-באמת?‬
‫בגלל זה אתה לבוש כמו מוכר רדיאטורים?‬
‫תנעל את נעלי העבודה שלך כשאתה באטליז.‬
‫הוא רק נכנס, באמת.‬
‫איך הלך?‬
‫אסון.‬
‫היי, בובל'ה.‬
‫איך הלך?‬
‫למה את שואלת בכלל?‬ ‫את לא רואה את הפנים שלו?‬
‫ברור שהוא נכשל עם אפליקציית "המנהרה" שלו.‬
‫כשלא רוצים לדבר, פשוט מנתקים.‬
‫שאלתי אותך משהו?‬
‫לא? אז תתעסק עם נקניקיות המרגז שלך.‬
‫כמה פעמים הוא צריך להיכשל?‬
‫יש לו מקצוע מכובד.‬
‫למה הוא מתעקש על השטויות האלה?‬
‫אתה לא יכול לעזוב אותו בשקט?‬ ‫אתה לא רואה שהוא מצוברח?‬
‫הוא מצוברח כבר 35 שנה.‬
‫אני צועק כדי להעיר אותו.‬
‫אתה שם לב שזה לא עובד?‬
‫אני מקווה שתמצאי מישהו יותר חכם,‬
‫כי אחיך...‬
‫הפגישה היתה בדיוק שנה אחרי שאמא שלי מתה,‬
‫וחשבתי שזה סימן.‬
‫חשבתי שהכוכבים מסתדרים, שזה יעבוד.‬
‫שאוכל להפסיק לעבוד באטליז.‬
‫מותק...‬ ‫-לא, אני בסדר.‬
‫אל תדאגי.‬
‫לעזאזל! לעזאזל!‬
‫מה אתה עושה, לעזאזל?‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫חשבתי שהאובר הזה זה אח שלך,‬ ‫עם התלתלים שלו.‬
‫שב, עכשיו!‬ ‫-סליחה.‬
‫שב.‬ ‫-סליחה.‬
‫יש לי פגישה, ואני מסריחה.‬
‫זה נורא. אני מצטער, אדוני,‬ ‫זה התפזר בכל מקום.‬
‫תפסיק!‬
‫שב. אנחנו מספרים למשפחה שלי, עכשיו!‬
‫כן, כן, נספר להם הכול.‬
‫אני אדבר עם עלי.‬
‫עברה כבר שנה! מה הבעיה?‬
‫זה מסובך, את אחותו הקטנה.‬
‫כשהכרנו, היית כזאת קטנה.‬ ‫הקפצתי אותך על הברכיים שלי. כעת...‬
‫כעת אתה מזיין אותי.‬
‫באמת, לא לזה התכוונתי.‬ ‫-מה?‬
‫תודה בזה!‬ ‫-כן.‬
‫אבל הנקודה היא שאני אוהב אותך.‬
‫זאת היתה הכוונה שלי.‬
‫אני כל הזמן מספר לאחיך סיפורים מלוכלכים.‬
‫"מלוכלכים"?‬
‫פשוט...‬
‫אני מספר לו סיפורים‬ ‫על בחורות שאני כאילו פוגש.‬
‫מה למשל?‬
‫בפעם האחרונה סיפרתי לו...‬
‫שמצאתי...‬
‫חתיכת עגבנייה על הקונדום.‬
‫אתה דוחה. למה אתה עושה את זה?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫אני לא יודע למה.‬
‫עכשיו יהיה עוד יותר מסובך לספר לו‬ ‫שאני יוצא עם אחותו הקטנה,‬
‫כי הוא לא יכול לשכוח את הדברים האלה.‬
‫אתה מעדיף שיחשבו שאתה חזיר מגעיל‬ ‫מאשר להתוודות?‬
‫כן.‬ ‫-כן?‬
‫כן.‬
‫לא, אני...‬
‫אני יכולה להגיד לו, אין בעיה.‬ ‫-לא.‬
‫אני צריך לספר לו, הוא אח שלי.‬
‫טוב, הוא אחיך. לעזאזל,‬ ‫חבר שלי. את רואה שזה מסובך.‬
‫ויש גם את ההורים שלך.‬
‫וכיוון שאחיך השני בכלא...‬
‫לא דיברתי איתו כבר שלוש שנים.‬ ‫תתחיל בלספר לעלי.‬
‫מותק, אם לא אכפת לך,‬ ‫נגמרו לי האטריות, אז אני אקח אחת...‬
‫הנה אחת יפה.‬
‫נטבול בקצת רוטב...‬
‫טעים.‬ ‫-כן?‬
‫אהובתי.‬
‫עם כל הנעליים שאביא לך מיפן...‬
‫אם נמכור את כל הזוגות במחיר השוק,‬
‫הם שווים כמעט ארבעים אלף אירו.‬
‫זה יעזור מאוד לחנות.‬
‫תגידי לי,‬
‫כמה את חושבת...‬
‫שהזוג הזה שווה?‬
‫הרבה.‬
‫אין לו מחיר.‬ ‫אני לא יכולה לחכות עד שנהיה ביחד.‬
‫נמאס לי מהמשפחה שלי.‬
‫אני מרגישה שאני סוחבת את כולם על הגב.‬
‫איך הולך עם אבא שלך?‬
‫הוא מעמיד פנים שהוא לא מבין‬ ‫שאני עומדת לעזוב, אבל...‬
‫את יודעת, יהיה בסדר.‬
‫אני בטוחה.‬
‫את תאהבי את טוקיו.‬
‫אני אוהבת אותך. מתגעגעת אלייך.‬
‫אני צריכה לנתק. נדבר אחר כך?‬ ‫-בסדר.‬
‫נשיקות.‬ ‫-נשיקות.‬
‫עאידה לא תוכל להיות עם בחור כמוני.‬
‫אל תדבר שטויות.‬
‫לאף אחד כבר לא אכפת מזוגות מעורבים.‬
‫זה לא העניין, סבתא.‬
‫היא מדהימה, היא מצליחה‬ ‫בכל דבר שהיא עושה, ואני...‬
‫אני נכשל בכל מה שאני עושה.‬
‫העסק סגור, אני אהיה קצב.‬
‫סבלנות, בובל'ה, זמנך יגיע.‬
‫אתה רואה אותו?‬
‫שמו ג'ורג'.‬
‫כן.‬
‫הטיפש הזה גדל כלפי מטה.‬
‫ניסיתי הכול, שום דבר לא עבד.‬
‫ואז, יום אחד, פתאום,‬
‫הכול הסתדר,‬
‫הוא התחיל לצמוח למעלה.‬
‫יום אחד, תהיה הגדול מכולם.‬
‫כמו ג'ורג'.‬
‫אני מת להיות הבונזאי הכי גדול.‬
‫סליחה שזה צריך להיות עכשיו.‬
‫זה לא הזמן הכי טוב.‬
‫אבל אני עוזבת, אז...‬
‫טוב...‬
‫אל תגיד לי "טוב". אני עוזבת, וזהו.‬
‫טוב, נתחיל עם הספרים.‬
‫המאזן שלנו נראה כמו אסון.‬
‫- תרופה -‬
‫די, אבא, הרופא אמר שאתה לא חולה.‬
‫אבא.‬
‫גם אמא שלכם לא היתה חולה, כביכול.‬
‫היא לא לקחה תרופות אף פעם.‬ ‫ראיתם איך זה נגמר.‬
‫כמו שאמרתי,‬
‫השנה הזאת נוראית,‬ ‫מעולם לא היתה לנו שנה גרועה יותר.‬
‫זה יעבור, זאת רק תקופה קשה.‬
‫לא, לא, אבא.‬
‫באמת, גברת יודעת-הכול?‬
‫אבא, תתעורר.‬
‫מאז שאמא מתה, זה אסון.‬
‫ההוצאות כפולות מההכנסות.‬
‫המעכלים יגיעו בכל רגע.‬
‫"מעכלים"? אל תגזימי.‬
‫אני מניחה שקראת את המאזן?‬
‫רפרפתי עליו. קצת.‬ ‫-כן.‬
‫בקצב הזה, בעוד שישה חודשים,‬ ‫האטליז לא יהיה שווה כלום.‬
‫אם נאבד את האטליז, נאבד גם את הדירה.‬
‫איפה נגור?‬ ‫-על מה את מדברת?‬
‫איך הפנינה הזאת,‬
‫בלב המארה,‬
‫איבדה את ערכה בין לילה?‬
‫את יכולה להסביר?‬
‫כן.‬
‫אם תמכור את חוזה החכירה...‬
‫לא!‬
‫אני לא אמכור את האטליז. לעולם!‬
‫ברור?‬
‫החלטה שלך, אבא.‬ ‫אני עוזבת בשבוע הבא בכל מקרה.‬
‫אז תעזבי. אל תדאגי.‬
‫את לא היחידה שיש לה פתרונות.‬
‫חשבתי גם על זה.‬
‫כן.‬
‫אני אמכור את הבית בכפר.‬
‫אבא.‬ ‫-כן.‬
‫הבעיה היא לא תזרים המזומנים, אלא הניהול.‬
‫היא באמת יודעת הכול. "הניהול".‬
‫יש לי עורך דין,‬
‫והוא נתן לי מסמכים.‬
‫האטליז...‬
‫שלך.‬
‫אתה רק צריך לחתום.‬
‫מה? האטליז שלי עכשיו?‬
‫מעכשיו, הבוס של אטליז חזן...‬
‫הוא אתה.‬
‫אתה לא נראה מרוצה.‬
‫אני מרוצה, בטח.‬
‫אני פשוט צריך לחשוב על זה קצת.‬
‫על מה אתה צריך לחשוב?‬
‫על אפליקציית המנהרות או מה שזה לא יהיה?‬
‫על מה לחשוב, ז'וזף?‬
‫אתה צודק.‬
‫טוב, אני רוצה להרים כוסית.‬
‫לחיי המעבר של אור לטוקיו.‬
‫לחיים.‬ ‫-כן.‬
‫ולחיי ז'ו הקצב.‬ ‫-עזוב אותי.‬
‫החלום שלי הוא לרשת עסק.‬
‫אתה יכול לקחת אותו, אחי.‬
‫תהיה קצב, תחיה את החלום.‬
‫אנחנו בדרך לפשיטת רגל בכל מקרה.‬
‫אני אקנה בשר רק ממך.‬
‫תודה, נחמד מצידך.‬
‫תסתכל על הכוסיות האלה.‬
‫תסתכל. תסתכל.‬
‫בוא איתי, בבקשה.‬
‫תעזור לי. בוא.‬
‫תגיד עליי דברים נחמדים.‬
‫ממש אין לי חשק לזה.‬
‫מה יש לך חשק לעשות?‬
‫את הבחורה שפגשת בשבוע שעבר?‬
‫לא, זה נגמר.‬
‫מה? למה?‬
‫בפעם האחרונה, הזדיינו ו...‬
‫הכלב שלה נכנס, והתחיל...‬
‫לרחרח קצת את התחת שלי.‬
‫כן, בנאדם, הוא ליקק לי את הביצים.‬
‫אוי, בנאדם.‬
‫ראיתי שהיא חרמנית, אז המשכתי.‬
‫וגם אני התחרמנתי.‬
‫לשון של כלב בתחת זה נעים.‬
‫איזה סוטה! אהבת את זה?‬ ‫-כן.‬
‫אבל אני לא בקטע של חיות,‬ ‫אז זרקתי אותה למחרת.‬
‫אתה תמיד מסתבך בקטעים הזויים.‬
‫כן, אני לא יודע למה.‬
‫אוליב, תורך.‬
‫אני?‬ ‫-כן.‬
‫בוא.‬ ‫-אתה רציני או שתדבר על מלאני?‬
‫זה לא הוגן. מלאני היא האמא של בני,‬ ‫ברור שאני מדבר עליה מדי פעם.‬
‫עברו ארבע שנים, ואתה עדיין אומלל.‬
‫אני לא אומלל.‬ ‫-אתה אומלל.‬
‫טוב, לא משנה.‬ ‫-אתה אומלל.‬
‫אני לא צריך עזרה, אתם תראו.‬
‫אתה צריך לספר לו על עאידה.‬
‫לא, לא אחרי הסיפור על התחת.‬
‫הוא לא ירביץ לך כשאתה כל כך מדוכא.‬
‫לא. תעזבו אותי.‬ ‫-לך על זה, בנאדם.‬
‫אני אגיד לו, אבל לא עכשיו. תודה.‬
‫המשימה הושלמה.‬
‫קיבלתי מספר.‬
‫לא נכון, בנאדם!‬
‫לא!‬
‫עזבתי את ארצי‬
‫- אנריקו מסיאס -‬
‫עזבתי את ביתי‬
‫ועזבתי את השמיים הכחולים‬
‫עזבתי את ביתי‬
‫את משפחתי, את חיי העצובים‬
‫עמדתי מול האופק‬
‫היי, ז'ראר!‬
‫תעשה טובה.‬
‫אני זקנה, אבל לא חירשת.‬
‫תפסיק לשחוט את האוזניים שלי.‬ ‫אני מנסה לישון!‬
‫החמות הזאת.‬
‫תמיד מזיינת את השכל.‬
‫בסדר. נמאס לי לנגן.‬
‫יש המון בחורים יותר גרועים ממך.‬ ‫-נפלא.‬
‫באמת.‬ ‫-אני לוזר.‬
‫די, כבר אמרתי לך.‬
‫אל תדבר על עצמך ככה.‬
‫זאת לא קלמנטין סנדרון? הבחורה עם הכובע.‬
‫היא קוץ בתחת.‬ ‫-נראית טוב.‬
‫תסתובב. היא מפחידה.‬ ‫-היא לא רעה.‬
‫באמת?‬
‫היא תמיד מדברת סנטימטר מהפנים שלך.‬
‫אבל היא חתיכה.‬
‫יש לה ריח מסריח מהפה.‬ ‫-אולי היא השתנתה.‬
‫שלום!‬ ‫-זין.‬
‫בסדר.‬ ‫-הרבה זמן.‬
‫כן, די הרבה.‬ ‫-כן.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-טוב.‬
‫מה קורה?‬
‫הייתי מובילת דעת קהל בארה"ב עשר שנים.‬
‫נהדר.‬
‫בסדר.‬ ‫-ומה איתכם?‬
‫אני קצב.‬
‫קצב!‬
‫מה איתך, "אוליבר"?‬
‫אני בענף האופנה.‬
‫לא נכון! איזה יופי. בוא נעקוב‬ ‫אחד אחרי השנייה באינסטגרם.‬
‫אני לא באינסטגרם.‬ ‫-מה?‬
‫כולם שם. אני לא מבינה.‬
‫העסק שלנו יותר חשאי.‬
‫"אנדרגראונד".‬
‫את מעשנת גראס ככה?‬
‫כמו בקליפורניה.‬
‫אמריקה.‬ ‫-אני לא מודאגת.‬
‫אבא שלי עומד להפוך לשר הבריאות,‬ ‫והוא יכריז על לגליזציה.‬
‫בעוד שלושה חודשים,‬ ‫ייפתחו בפריז המון קופי-שופס.‬
‫בכל מקום, זאת תהיה תעשייה עצומה.‬
‫אני מייעצת לאבא שלי.‬
‫אבל שקט...‬ ‫-קלם!‬
‫אני באה! אני צריכה ללכת.‬
‫להתראות, חתיכים. נתראה באינסטגרם.‬
‫שם המשתמש שלי הוא קלם-סנדרון.‬
‫כמו השם שלך.‬
‫נכון.‬
‫קל.‬
‫אתה חושב שסיפור הלגליזציה הזה רציני?‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫אתה לא רואה שהיא משוגעת לגמרי?‬
‫ראית את השיניים שלה? היא אלכוהוליסטית.‬
‫השיניים שלה בצבע קרמל.‬ ‫-אני האמנתי לה.‬
‫היא לא שפויה.‬ ‫-בסדר.‬
‫למה אתה מקשיב לה? הזוי.‬
‫זה יתחיל שוב בקרוב.‬ ‫-אני יודע. מה הוא עושה?‬
‫איך קוראים לו?‬ ‫-לימוז'.‬
‫מר לימוז'?‬
‫האסם באמת יפהפה.‬
‫קצת מבולגן, אבל יפה.‬ ‫אפשר לראות שוב את המטבח?‬
‫זה לא אפשרי. אני צריך לפתוח את החנות שלי.‬
‫רק חמש דקות.‬
‫לא, אני מצטער. תחזור בשבוע הבא‬ ‫לפני תשע בבוקר או בזמן הפסקת הצהריים.‬
‫אני פה עכשיו.‬
‫לעזאזל.‬
‫עונת הציד כבר התחילה?‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫לא?‬ ‫-טוב, לא.‬
‫כן, אבל בשקט.‬
‫בשקט? לא ממש.‬ ‫-כן.‬
‫זה די רועש.‬ ‫-לא.‬
‫זה...‬
‫חרא.‬
‫טוב, הבנתי.‬
‫מה?‬
‫בהפסקת הצהריים, מה?‬ ‫-לא.‬
‫אתה חושב שאני טמבל?‬
‫לא.‬ ‫-אתה נוכל.‬
‫מר לימוז', חכה.‬ ‫-החוצפה.‬
‫הקלעים המזדיינים האלה וצלחות החרס שלהם.‬
‫שר הפנים, לנקרה.‬
‫נוכל לעבור מבשר כשר לחלאל.‬
‫אפשר גם חצי כשר, חצי חלאל.‬
‫זה יכול להיות אדיר.‬
‫זה יכול להיות גם רעיון מסריח.‬
‫אני לא יודע מה לעשות עם האטליז.‬
‫זין.‬
‫לסייר שר התחבורה.‬
‫הוא שונא את אובר.‬
‫תמיד אפשר להשכיר את החנות לשוכר משנה.‬
‫שר החקלאות, רושן.‬
‫תגיד לנו את השמות של כל השרים?‬
‫אבו השר לאיכות הסביבה.‬ ‫-לא מעניין אותנו.‬
‫סנדרון שר הבריאות.‬
‫זין.‬ ‫-מה?‬
‫מי?‬ ‫-מה אמרת?‬
‫שר החקלאות, רושן.‬
‫לא מעניין.‬ ‫-לא, שר הבריאות.‬
‫סנדרון שר הבריאות.‬
‫תראה לי.‬ ‫-הנה.‬
‫זה סנדרון?‬ ‫-כן?‬
‫סנדרון שלנו?‬
‫זה הוא?‬
‫המשוגעת צדקה?‬
‫תהיה לגליזציה.‬
‫קיבלנו מידע.‬ ‫-זאת אומרת שכן?‬
‫איזה טירוף!‬ ‫-לא ידעתי.‬
‫מה קורה? אתם מוכנים להסביר?‬
‫ז'ו?‬
‫בחיים לא הייתי מאמין.‬ ‫-תהיה לגליזציה של גראס.‬
‫ברור, יום אחד.‬
‫אז מה?‬ ‫-לא הבנת, לא "יום אחד".‬
‫הבחור הזה, סנדרון,‬ ‫שר הבריאות, יכריז על לגליזציה וכל זה.‬
‫אם נקדים את השוק...‬
‫המון כסף...‬ ‫-עכשיו.‬
‫המון, המון.‬
‫זה הרעיון הגאוני שלך? להיות סוחר סמים?‬
‫לא "סוחר סמים".‬
‫הכול יהיה חוקי.‬
‫לעזאזל. יש לי רעיון לחנות, אחי.‬ ‫אתם מוכנים?‬
‫אטליז "הבשר של חזן"‬
‫יהפוך...‬
‫לחנות "הגראס של חזן".‬
‫גאוני.‬
‫השתגעת? אתה חושב שאבא יסכים?‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-אבא יצא מהתמונה.‬
‫החנות שלי. ברגע שאחתום, היא תהיה שלי.‬
‫הוא לא יוכל להגיד כלום.‬
‫הולכים על זה או לא?‬
‫ארבעתנו, אנחנו הולכים על הגראס?‬
‫אני לגמרי בעסק, אחי.‬ ‫-הנה אחד.‬
‫אני איתך!‬ ‫-אחי. אור?‬
‫לא, אני עוברת ליפן.‬
‫ברור שאני לא בעסק.‬
‫תשכחו מזה, היא לא מבינה.‬
‫אחי, אתה גאון. אתה בעסק?‬
‫לא.‬ ‫-מה?‬
‫אין סיכוי. בתור הערבי בחבורה,‬ ‫אני הראשון שייעצר.‬
‫גם אח שלי בכלא בגלל זה.‬ ‫-יש לי תיק במשטרה, ואני עף על זה.‬
‫אתה עף על רעיונות מטומטמים.‬
‫אני מדבר על עסק שמפוקח על ידי המדינה.‬
‫חרא.‬
‫אני מאוכזב מאוד. רציתי שנעשה את זה כמשפחה.‬
‫אני פה, אחי.‬
‫כמובן.‬
‫תודה לאל.‬
‫ז'ראר.‬
‫סליחה.‬
‫למדתי את תפילת הקדיש,‬ ‫ואם לך ולז'ו לא אכפת,‬
‫אני אשמח לומר הפעם את התפילה.‬
‫לא, תודה, אני מעדיף שזה יישאר במשפחה.‬
‫כיוון שבנה היתה כמו אמא שלי...‬
‫לא. נחמד מצידך, אבל אני אבקש מז'ילבר.‬
‫אמן.‬
‫תבואי לבקר אותי בטוקיו?‬
‫כן, ברגע שיהיה לי זמן. אני מבטיחה.‬
‫זאת אומרת, אף פעם.‬
‫תספרי להם עליה?‬
‫אני עוזבת בעוד חמישה ימים. אין זמן.‬
‫לפחות שם לא אצטרך להתחבא.‬
‫בניגוד אלייך ולז'וזף.‬
‫לא, אנחנו נספר לכולם השבוע.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫וואו. מעולה.‬
‫אבא שלך היה יכול לתת לי לומר אותו.‬
‫ז'ילבר הרס הכול עם ההגייה שלו.‬
‫רציתי לזרוק לו את הסידור בפנים. איזו בושה.‬
‫אבא שלי הוא כזה.‬ ‫הוא בחיים לא היה נותן לך לעשות את זה.‬
‫הוא ישתגע כשתספר לו על החנות.‬
‫אני לא אספר לו עדיין.‬ ‫-באמת?‬
‫לא. נתתי לו את המסמכים מוקדם יותר.‬
‫אחרי שנלך לעורך הדין,‬ ‫כשהחנות תהיה שלי רשמית,‬
‫אני אספר לו בטקט.‬
‫בטקט.‬ ‫-כן.‬
‫גם הוא בטח יגיב בטקט.‬
‫מר חזן?‬ ‫-כן.‬
‫אפשר לדבר איתך לרגע?‬
‫לכו, אני אשיג אתכם.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫סליחה שאני מטריד אותך, אבל...‬
‫לא, תמשיך.‬
‫החלקה של אמך עדיין לא שולמה.‬
‫איך? זה לא יכול להיות.‬
‫אבא שלי בטח שילם...‬
‫אני לא מצליח להשיג אותו,‬ ‫הוא מתחמק ממני כל פעם.‬
‫הוא מעולם לא שילם עבור החלקה.‬
‫אז...‬
‫אני מצטער, אבל...‬
‫אם לא אקבל את הכסף עוד הערב...‬
‫אני איאלץ להעביר‬ ‫את אמא שלך לאזור האביונים.‬
‫לאיזה אזור?‬
‫לאזור האביונים.‬ ‫-מה זה?‬
‫זה... קבר אחים.‬
‫אל תעשה כלום, בסדר?‬
‫תשאיר את אמא שלי איפה שהיא. אני אטפל בזה.‬
‫למה עשית לי את זה?‬ ‫-מה?‬
‫החלקה.‬
‫חרא. הוא אמר לך? אמרתי לו לא לספר.‬
‫אתה מבין שהייתי צריך לשלם‬ ‫כדי שהוא לא יוציא אותה מהקבר?‬
‫תירגע...‬ ‫-מהקבר!‬
‫אני אשלם, אני לא אהיה חייב כסף.‬
‫אתה טיפש? הכסף על הזין שלי.‬
‫ככה אתה מדבר לאבא שלך?‬ ‫-כן, אתה מטומטם.‬
‫אל תדבר ככה.‬ ‫-אתה עושה שטויות.‬
‫אתה הורס את האטליז, לא משלם עבור החלקה.‬
‫אתה עושה ממני צחוק?‬
‫אל תצעק! הכול תחת שליטה.‬
‫מה? שום דבר לא תחת שליטה.‬
‫תגיד לי משהו... בוא הנה.‬
‫באת הנה להטיף לי?‬
‫זה העניין? ילד מפונק.‬
‫מפונק?‬ ‫-כן, אתה מפונק.‬
‫הלוואי. איך פינקת אותי? עם האטליז המזוין?‬
‫סתום את הפה!‬
‫אתה לא רוצה להיות קצב? הנה, תסתכל.‬
‫הנה. לא תהיה קצב.‬
‫ילד מפונק.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬