Kiszállhatnak!
Hagyják rajtuk a csuklyát, míg elmegyek!
Az adóvevőn értesítem magukat.
Bassza meg!
Mi a franc ez?
- Hol vagyunk? - Nem tudom, de messze.
Azt sem tudom, meddig aludtunk.
Ezek a seggfejek bedrogoztak.
Kik ezek a szerzetesek?
Nagyi?
Az ott a nagyi?
- Nagyi! - Kislányom!
- Nagyi! - Picim! Jól vagy?
- Apa! - Édes lányom!
Picsába!
- Nem bántottak? - Nem, jól vagyunk.
- Várjunk! - Mi az?
Hol van Ali?
- Mi? - Mi? Ali?
Velünk volt a kocsiban.
Picsába!
A NETFLIX SOROZATA
Családi
Biznisz
Híreinkben egy látványos szökést láthatnak.
Fegyveresek támadták meg…
Fegyverek, meg minden.
Ezek nem tréfáltak.
…a Poissy börtönből Fresnes-be tartó rabszállító furgont.
Gérard Hazan, a fia, József, valamint Olivier Pariente
nyom nélkül eltűntek.
A korábbi hentesekből lett alvilági figurák
drogkereskedéssel foglalkoztak.
Esküszöm, igazi gengszterek. Esküszöm.
Az általuk létrehozott marihuánatörzs
a drogvilágban Pastrafűként vált ismertté.
Igen, ügyész úr! Ismét Aïda Benkikir keresi.
Azért hívom, mert nagyon aggódom. Tudja, a Hazanok ügyvédje vagyok,
és lenne pár adalékom a történtekhez.
Visszahívna mielőbb, kérem?
Köszönöm. Viszonthallásra!
Minden rendben, drágám! Elaludtak.
Értem. „Szerelmemnek” hívod a fülem hallatára.
Akkor te hívd őt „szivinek”!
Szerencséd, hogy lenyugodtam.
Régen felvágtalak volna, és megetetlek a szomszédokkal.
- Youssef! - Hagyjál!
Jól éltél, míg Jo dutyiban volt.
- Nem igaz. - Ugyan!
De most megszökött, és kicsinál téged.
Nem szökött meg! Hát nem érted?
Nem volt oka megszökni. Hamarosan kiengedték volna.
Sem Ali, sem Aure, sem a nagyi nem elérhető.
Valami nem stimmel.
Mire gondolsz?
Hogy elrabolták őket.
De kicsoda? Gérard nője?
Nem „Gérard nője”. Ő Pénélope Cavillan.
Évek óta a kartellnek dolgozik. Nagyon veszélyes nő.
Akkor mihez kezdünk?
Nem tehetünk semmit. Beszélnem kell az ügyésszel.
Oké.
Kiderítem, miért vagyunk itt.
Összehaverkodom az őrökkel, hogy kiszedjek valamit belőlük.
Micsoda? Egy fenét fogsz haverkodni velük!
Tudjuk, hogy Jaurès miatt vagyunk itt.
- Meg fognak ölni minket. - Hagyd abba!
Senki sem tud Jaurèsről.
Spanyolul beszélnek, nem hollandul.
Melyikünk beszél spanyolul? Úgy könnyebb lenne haverkodni.
Én tudok pár szót.
- Igen? - Pár szót?
Igen…
Főleg a Gipsy Kings dalszövegeit.
A francba, Olive!
Oké! Csak lélegezzetek mélyen!
Nyugalom, nem eshet bajunk.
Ez egy szent hely. A spanyolok nagyon istenfélők.
Emlékeztek a gondnoknő betlehemi jászolára?
Kiakadt, mert a szomszéd kutyája lepisilte a szamarat.
Hogy jön ide Mrs. Alonzo?
Ezek Kalasnyikovval járnak.
Picsába!
Ki az?
Ricardo.
Megijedtem, hogy te vagy az, Miguel.
Miguel olyan, mintha apám lenne,
és nem tagadom,
elég rosszul esett volna.
Oké. Te ki vagy?
Léonard.
És mit akarsz?
Pastrafüvet akarsz?
Nem. Semmi különöset.
Megbíztak, hogy kapjalak el. Ezért fizettek.
És…
Ali? Hol van Ali?
Ali…
Aliról csak annyit mondhatok…
hogy leszarom.
Nagyon vicces.
Nem számítottam erre a csavarra.
Ez nagyon jó.
Nevessetek már, a fenébe!
Haverkodjunk!
Rajta! Kövessetek! Gyerünk!
Jó.
Takarítsd fel! Undorító.
Itt is vagyunk. Rendezkedjetek be! Később visszajövök.
- Köszönjük szépen! - Ja.
Viszlát!
- Micsoda rémálom! - Az, basszus.
És ez a budi?
A helikoptertől émelygek.
Komolyan, nem tudok kakilni előttetek. Nem megy.
Komolyan, Jo? Kaki? Nem látod, mekkora szarban vagyunk?
Pontosan.
Nem vagyunk szarban.
Pastrafüvet csinálunk. Nem komplikált.
Az számít, hogy együtt vagyunk. Együtt mindent megoldunk.
Nagyi, túl kockázatos, hogy megint Pastrafüvet csinálj.
- Fáradt vagy. - Nem vagyok.
Hadd tárgyaljak én a fickóval!
Tárgyalni? Miről akarsz tárgyalni?
Még nem tudom, de majd igyekszem elnyerni a jóindulatát.
- Igen? - Az agyamra mentek.
Az előbb is hülyét csináltam magamból.
Nevessetek a viccein!
És azzal mentesz meg, hogy nevetünk a viccein, mint a hülyék?
Igen, így kezdődik. Oké?
Ha nem kedvel meg, nem jutunk ki innen.
Plusz mázlink van. A tag francia.
Össze tudunk haverkodni.
Miről beszélsz? Ez a fickó beteg.
Épp lepuffantott valakit, és haverkodni akarsz?
Hagyd abba, a fenébe!
Itt vagyunk a semmi közepén!
És lehet, hogy Ali…
halott.
Várj! Lassíts!
Nem rabolnak el valakit, hogy aztán ok nélkül megöljék.
Igaz. Nem rabolnak el valakit, hogy ok nélkül megöljék.
Jó, hagyjuk a hülye vicceket!
Van ötleted, hogy jutunk ki innen?
Na ugye? Akkor kussolj!
A francba!
Bassza meg!
Északra néz.
Idióta!
Nocsak!
Gyerünk!
Ki az?
Én vagyok az, Joseph.
Nem alszol?
Nem.
Kinyújtóztatom a lábam.
- Magányosnak érzem magam. - A francba!
Nem akarlak fárasztani,
de magányos vagyok.
Bassza meg!
Mi a baj, apa?
Hiányzik.
Nekem is hiányzik, tudod.
De azt mondom magamban, bárhol is legyen…
anya figyel minket.
Fiam, én Catherine-ről beszélek.
Oké, értem. Hűha!
Szuper. Ő viszont nem hiányzik.
De tudod…
Hogy is mondjam?
Ha egy nyári kaland véget ér,
először azt hiszed, belehalsz.
- Úgy érzed… - Nyári kaland? Hogy érted ezt?
Annyi csodálatos élményünk volt.
- Persze. - Catherine-nel.
Tényleg. Nagyon szeretjük egymást.
Az jó.
Sokat kockáztatott értünk, mikor Jaurèst játszotta.
- Az ilyesmi számít. - Igen.
A kapcsolatunk szilárd. Higgy nekem!
- Hát persze. - Mi?
Szilárd, de csak pár hónapja tart.
- Na és? - Ezt tartsd észben!
Az időnek semmi…
Nyomás! Itt az idő.
A francba!
Fel a bugyit, nagyi, mert még beindulok!
Gyerünk! Bemutatom az új tulajdonost.
Nos…
Ő itt Mr. Guzmán…
a kis szekerében.
Kolumbia egyik legnagyobb kartelljének főnöke.
Oké, szóval neki fogtok Pastrafüvet termeszteni
nagy tételben.
Señor Guzmán…
Mondd franciául!
Bízd csak rám!
Tranquilo.
Harminc kiló?
Persze, nem gond.
Majd később megbeszéljük a mennyiséget,
de őszintén, 30 kiló…
- Azt mondta: „tranquilo”. - „Tranquilo?”
- Mint „nyugi”? - Igen.
Oké, értem, bocsánat! Az én hibám.
Eleve félreértésekkel kezdtünk.
- Franciául. - Oké.
Maga a tolmács?
Franciául mondom. Úgy könnyebb lesz.
Csak azt akarom mondani,
ebben a családban
csak egy ember tud Pastrafüvet termeszteni.
Igen.
Tessék. És az az ember én vagyok.
Én tudok Pastrafüvet termeszteni.
- Joseph… - Bízd csak rám!
- A többiek semmit sem érnek, oké? - Joseph!
De önök mindenkit elraboltak,
pedig csak egy emberre van szükségük.
Pontosan ezt történik akkor is, mikor az interneten vásárolsz.
Ha az interneten vásárolsz, könnyen túlzásba esel.
Egyvalamit akarsz, és végül ezer dolgot veszel.
És ha véletlenül épp fekete péntek van, akkor katasztrófa.
Tehát tartsák meg, akire szükségük van, engem,
és mindenki mást küldjenek vissza a feladóhoz!
Örömmel álljuk a költségeket.
Igaz? Basszus, de szemetek vagytok!
- Oké. - Csak a végét értettem.
De ha hazudsz,
az egész családból darált húsos csípős paprikát csinál.
Vajon mit akar a hússal?
Ez a chili con carne, idióta.
- Csak egy metafora. - Igaza van.
Csak egyikünk tud Pastrafüvet termeszteni.
- Csakhogy nem ő, hanem én. - Ne már!
- Bízzátok rám! - Egy pillanat!
- Apa! - Ez nagyon kedves tőled.
Védeni próbálsz minket, ami nagyon kedves.
De signoro…
Az egyetlen ember, aki igazán jó Pastrafüvet csinál…
az…
Ludmila.
Becsszóra, Ludmila az.
Az övé… ilyen.
- Erről van szó! - A fenébe!
Ezt mondtam én is.
És most azt mondta, hogy fogjam be.
Igen, egyetértünk. Fogja be!
Igen, fogja be!
Ne!
- Ne, várjon! - Vigyenek el!
- A nagyi nem tud semmit. - Guzmán!
Ha Pastrafüvet akarsz, van egy feltételem.
Garantálnod kell a családom épségét és biztonságát.
Megint? Ezt már mondta.
Ha jó a termés,
három hónap múlva együtt ünnepeljük a pészahot.
Ha nem, akkor mindenkiből darált húsos csípős paprika lesz.
És neked megtiltom, hogy egy ujjal is hozzájuk érj.
- Nagyi! - Nem kell megtenned.
Kérlek, ne sírj, drágám!
Balszerencsét hoz.
Nyugi! Megteszem, amit kell.
És három hónap múlva mind együtt leszünk, kicsikéim.
Ne aggódj! És vigyázz ezekre a seggfejekre!
Itt egyedül neked vág az eszed.
- Indulhatunk. Vamos! - Ne!
Bassza meg!
Hé!
Soha nem bírtalak, te dagadt ringyó!
Mindig tudtam, hogy csaló vagy.
Miért nem voltál itt az előbb?
Félsz elmondani Gérardnak az igazat, mi?
Vigyék innen!
Baszódj meg, ribanc!
Kibaszott rohadék! Szuka!
Ostoba ribanc!
Az a némber… Várj csak, úgyis elkaplak!
Miért mondta ezt a vénasszony?
Te meg miről beszélsz?
Szerelmes vagy az öregbe?
Ne keverd össze a dolgokat!
Megtettem, amit kellett. Ennyi.
Mit kellett tenned?
Azt, amit Guzmánnal is tettél?
Úgy bánik velünk, mint valami csavargókkal.
Mihez kezdünk a köcsög Hazanékkal?
Nem ez volt a terv.
Nyugi! Három hónapig itt lesznek, ennyi.
Nem erről volt szó!
Ez pénzbe kerül. És sokkal kockázatosabb!
Guzmán átver minket, mint valami újoncokat!
- Léonard! - Kapd be!
Higgadj le!
Látod, mit művelsz?
Azt mondtad, hogy ezt rám bízod.
Mégis beleütötted az orrod! Mindent elfogadsz, az agyamra mész.
- Elnézést? - Az agyamra mész.
Így beszélsz anyáddal?
És most fogd be a pofád!
Itt én parancsolok.
Bocsi, azért nem kell így beszélned.
Mindegy, találjunk ki valamit!
Minek?
Fedezni a költségeket.
Nem tudnál bár egyszer hallgatni?
Akkor még együtt lennénk.
Tudom. Elcsesztem. Nem tudom, mi ütött belém, Aure.
Meg akartam menteni a nagyit, titeket…
Soha nem mentesz meg senkit, nem látod?
Ne hidd, hogy zseni vagy!
Anya mindig ezt mondta, de nem igaz.
Aure, elég!
Csúnya dolgot mondtál.
- Nagyon csúnyát. - Igaza van. Le kell higgadnunk!
Ha meghúzzuk magunkat,
és nem basznak át, mint Jaurès,
három hónap múlva Ludmilával leszünk.
Ja, ha nem megy el az esze, és nem cseszi el újra a szüretet.
- Apa, kérlek! - Mi az?
Nem kell aggódnunk a nagyiért.
Meg fogja csinálni. És jó lesz.
- Igen? - Aha.
És nem Jaurèsszel van dolgunk.
Hanem a kartellel. A kartell egyenes.
A „kartell” spanyolul azt jelenti: „egyenes”.
- Igen? - Persze.
Nem.
- Plakátot jelent. - Figyu!
Sok dialektus van.
Amúgy se tudja senki, mit jelent a kartell.
- Oké? - Oké.
Úgy értem, a nagyi korában más egy öregotthonban rohad,
és szopogatja a levest,
amibe még krutont sem tesznek.
Mert nincs foguk.
De a nagyi Escobarnak dolgozik.
A pályafutása végén, őszintén, nem egy gyönyörű kaland?
- Mi folyik itt? - Mi van?
Medikai vizit.
- Mi? - Vizit?
Nem, én jól vagyok.
Semmi baj, apa. Ne csinálj balhét!
- De mindketten jól vagyunk. - Apa…
Dehát, nézzék… Jól vagyunk.
Azt mondta: „amerikai vizit”?
- Amerikai vizit? - Medikai vizit.
Azt hiszed, kirándulni mentek a természetbe?
Én úgy hallottam: „Amerika”.
Dél-Amerikában vagyunk, és átmennek Amerikába.
Tesó, túszokkal nem mész turnézni Dél-Amerikába. Ilyen nincs.
- Pedig azt mondta: „Amerika”. - Fejezd be!
Medikai! Medikai vizit!
Persze.
Voltunk az ügyésznél,
és a belbiztonság már nem tekinti prioritásnak a Hazanok ügyét.
- Szóval… - Ez szuper.
De Olivier már nem az én gondom.
Új életet építek.
Egy csodálatos életet.
Az én drága Oliviómmal.
Majdnem azonos a nevük. Ez őrület.
Igazából Franck vagyok.
Olivio, hadd beszéljek én! Tudod, hogy utálom, ha megszakítanak.
Nem szeretem, de nem ám!
Oké, ahogy mondtam,
kellene egy befolyásos személy a kormányban,
aki tehet valamit a Hazanokért.
Igen, mert nem szökevények. Túszok.
Nem én vagyok a megfelelő ember.
Ez a baromság már a múlté.
Igen, tudjuk, de…
Gondoltuk, összehozhatnál az apáddal, aki miniszter volt…
Nem megyek veletek. Kinőttem az ilyen baromságokat.
Értjük. Nem akarjuk, hogy velünk gyere.
Csak az apád száma kellene.
Elég, ne is győzködjetek!
Ha veletek megyek, biztos rosszul sül el.
Azt én garantálom.
Elég!
Mondjuk, hogy nem kell jönnöd. Csak egy szám kell. Érted?
Jók vagytok.
A fenébe, meggyőztetek. Benne vagyok.
Menjünk! Olivio!
Többé nem tudom megadni a figyelmet, amit érdemelsz.
- Szerelmem… - Franck, ezt nem hiszem el!
Nem látod, milyen nehéz?
Hiányozni fogsz!
Csomagolj! Semmit ne találjak, mire megjövök.
Felkapok valami rongyot. Megvártok itt?
Sok dolgunk van.
Oly messze vagyok tőled
Oly magányos vagyok
Hiányzol
Anya…
Bassza meg!
Oly messze vagyok…
Tesó, kérlek, énekelj valami mást! Ez olyan nyomasztó!
Szorulást okoz.
Pedig te kérted. Ez volt a számunk Clémentine-nel. Hiányzik.
- Én… - Fordulj el!
Fárasztó vagy! Nem vagyok zenegép.
Jó, de énekelj valami vidámat,
amitől a kula ki akar jönni bulizni. Könyörgöm.
Bulizni, értem. Ezt megtehetem.
Gyerünk! Most!
Olyan zsúfolt itt, a konzervdoboz alján
Énekeld a szardíniás dalt
Működik, tesó!
Olyan zsúfolt itt, a konzervdoboz alján
Énekeld a szardíniás dalt
Bassza meg!
Nos?
Hogy ment?
Mi ez a cucc rajtatok?
Mit tettek veletek?
Teljes ellenőrzés volt.
Volt egy terheléses teszt, aztán egy gyors vizsgálat.
„Gyors”.
A fickó öt percig turkált a seggemben. Még hogy „gyors.”
Apa, ilyen az orvosi vizsgálat.
Mind a prosztatámat kereste.
Háromszor mondtam, hogy kivették, de…
Oké, és mi volt még?
Semmi. Új melegítőt adtak.
Azt látom.
Az orvos mindent felírt egy füzetbe.
És kaptam gyógyszert a magas vérnyomásomra.
- Őszintén, ezt jól tették. - Igen, ez kedves.
- Rendesek voltak. - Ja.
A francba, ez fura.
Semmi értelme az egésznek.
Tesztek, ujjazás… Mi folyik itt?
- Ez fura, nem? - Igen, nagyon fura.
Dehogy fura.
Guzmán biztos azt akarja, egészségesek legyünk. Ennyi.
Talán dolgoztatni akarnak.
Meg kell szereznünk a füzetet, hogy lássuk, mit írtak bele.
- Igen, igazad van. - Nem!
- Tudnunk kell. - Nem!
Ha elkapnak, nagy szarban leszünk.
A nagyi is.
Nem tesztek semmit. Világos?
Mi az?
- Hallottad a húgod? - Persze.
- És? - Nem teszünk semmit.
- Nem fogunk. - Köszi.
Fáradt vagyok. A francba!
Megcsináljuk.
Meg kell találnunk a füzetet.
Volt krónikus betegsége a szüleinek,
mint diabétesz, koleszterin, magas vérnyomás?
Nem tudom. Nem ismertem őket.
Meghaltak, amikor kicsi voltam.
Miben?
Anyám autóbalesetben,
apám fibromyalgiában halt meg.
Sajnos.
Ez lehetetlen.
Az csak alvászavarokat okoz. Nem ölt meg senkit.
Nekem mindig ezt mondták.
Mondom, hogy lehetetlen. Szabad?
De nagyon kicsi voltam, amikor meghalt.
Nem sokat tudok róla.
- Jól van? - Nem igazán.
Nagyon nehéz apámról beszélni.
Istenem, sír!
Tudja, milyen érzés nem ismerni az apádat?
Mindig magasról tettek rám.
Esküszöm, le se szartak.
Tudja, mit kaptam az otthonban a 10. szülinapomra?
Elemeket!
Esküszöm anyám sírjára.
Elemeket!
AA-kat! Hall engem?
Nem volt játékom, amibe beletegyem.
- Gertrude! - Érti?
Kibaszott elemekről beszélek.
Soha nem törődtek velem!
Kurva elemek!
Nem vagyok pszichoterapeuta.
Szedje össze magát!
A francba!
Bassza meg!
Igazából azt hiszem,
épp elájultam.
Jobban vagyok.
- Mondtad, hogy veled jövünk? - Nem, de nyugi!
Nem akarunk alkalmatlankodni.
Fárasztóak vagytok!
Mindenki itt van, az igazságügy-miniszter, a rendőrfőnök…
Szóval viselkedjetek normálisan, főleg te, Aïda,
és nem lesz gond.
Csak mutass be egyiküknek, és a többit bízd rám!
Jó, nem vagyok hülye.
De sietnem kell haza. William egyedül van az ikrekkel.
Kit érdekel William? Talán órára fizeted?
Hogy beszélsz? Elment az eszed?
- Ne kavard bele Williamet! - Fejezzétek be!
- De Aïda… - Elég, Youssef!
Egy szót se többet!
Torkig vagyok!
Itt vagyunk!
Istenem!
Minden az én hibám.
Jó estét!
A folyosó végén jobbra.
- Köszönjük. - Szép estét!
Vigyázzon a kalapra!
Nahát, ez szuper!
Ez meg mi?
Köszönöm.
Tessék! Ezt tedd fel!
A francba, Clémentine! Nem maradhatunk.
Azt mondtad, vacsora. Mi ez?
Nem tudtam! Esküszöm!
De még jobb is. Tökéletes a hangulat.
Ilyen helyzetben bármi megtörténhet.
Gyere velem! Biztos hátul vannak.
Jól van, nagyfiú!
Tökéletes.
- Youssef! - Igen. Helló!
Szia! Hogy vagy?
Nagyon jól, és te?
Rendben.
- Apa, elég! Üdvözölni akarom Sandrine-t. - Mi?
Rendben.
Kösz.
Hihetetlen. Hogy vagy, drága?
- Hogy vagy? - Jól.
- Jól? - Amint látod.
- Jól nézel ki. - Nyaralni voltam.
- Tényleg? - Aha.
- Néha kell a kikapcsolódás. - Ja.
Megfeledkezni a munkáról.
Csodálatos.
Itt van Frédérique?
Ja, a hátsó hálószobában volt.
Oké, köszönöm.
Bemutatlak a rendőrfőnöknek.
- Helló, gyönyörű paradicsommadár! - Gyere ide!
Hová ily sietősen?
Egyelőre nem akadtunk a nyomukra.
Próbálunk… a mélyére hatolni.
Azt elhiszem.
Tudja, a Cavillanok rabolták el őket.
Nem akartak megszökni.
A francba, ha ez a Cavillanok műve,
nagy szarban vannak.
Tudom.
Ezért kell azonnal mentőakciót indítanunk.
Az nem rajtam múlik.
Bassza meg!
Most beszéltem a belügyminiszterrel.
- Kész vagyok. - Miért?
Egy ujját sem mozdítja, míg nem tudja, hol vannak Hazanék.
A picsába!
Ja.
Hol van a bátyád?
Nem tudom.
Biztos bujálkodik a kis disznó.
Kié a legfincsibb csokikrém?
- A Youssef bátyó! - Így van.
Hevesen kell verni. Ez Youssef bátyó titka.
Ő a húgom, Aïda.
Claudine és Huguette. Nagyon cukik, a barátaim.
Épp megmutattam… Kóstolót, csajok?
- Én kérek. - Igen? Rendben.
Hagyd abba! Menjünk! Hol vannak az öltözők?
- Vége. - Viszlát legközelebb, Huguette!
Nézz be a csokiboltba, oké? Puszi, lányok!
Gyerünk! Menjünk!
Nem, nálam alszol, és reggelre jobban leszel.
Nem, esküszöm…
Jól vagyok. Haza tudok menni.
Hát persze.
- Bassza meg! - Bassza meg!
Basszus!
- Ali? - Mi?
Mit keresel Aïda kukájában?
- Nyugi! - Mi van?
Itt bújtam el. Bujkálok.
Tudtam, hogy él. Tudtam.
- A többiek Párizsban vannak? - Nem.
Repülőre tettek minket. Sikerült megszöknöm.
Futottam, miközben lövöldöztek.
Cikáztam, és valahogy kikerültem a golyókat.
Basszus!
Baszki, meglőttek?
Mi?
Dehogy.
Megijesztettél. Megijesztett.
Mindegy, ha gépre tették őket, az jó hír.
Igen, bónuszmérföldeket kapnak.
Nem, azt jelenti, hogy nem akarják megölni őket.
- Hová ment a gép? - Nem tudom.
Nem tudom.
Csak orvosi vizsgálat volt, mint nálatok.
Bár a terheléses tesztnél odaszartam.
- Mást nem mondhatok. - Tényleg?
Oké. Majd találkozunk.
Mutasd a füzetet!
- Nocsak, ez üres! - Mi?
Kitépte a lapokat? Basszus!
- A francba! Elloptad a füzetet. - Mi van?
Te sosem figyelsz?
- Idióták vagytok! - De nem ülünk tétlenül.
Azt mondtuk, három hónapig nincs hülyeség. A francba!
Na és mit ír a füzetben?
Semmit.
Semmit? Remek, akkor hiába volt. Szép munka!
Gyerünk! Mutassátok!
- A picsába! - Óvatosan! Vissza kell tennem.
Nyugodj meg, drágám!
- A francba, itt van valami. - Mi?
Nem látunk semmit.
Bassza meg!
- A Daft Punkból van? - Nem, ez német.
- Ott vannak a nevek. - Mi?
„Gérard.” És mellette az árak.
- Miféle árak? - Ez nem jelent jót.
A „Leber” úgy hangzik, mint a nagyi étele, a „gehakte Leber”.
- Jiddisül van. - Mit jelent?
- Ez… - „Vagdalt máj.”
Ja, undorító.
- Nem az. - De igen.
Várjunk, a „Leber”…
- Németül azt jelenti: „máj”. - Ja.
Baszki, a szerveinket akarják!
A feliratot fordította: Györfi Rita