‎Scoateți-i de acolo!
‎Așteptați să plec, ‎înainte să le descoperiți fețele!
‎Vă voi anunța prin stație.
‎Rahat!
‎Ce naiba e asta?
‎- Unde suntem? ‎- Nu știu, dar suntem departe.
‎Nu știu cât timp am dormit.
‎Nemernicii ne-au drogat.
‎Ce e cu călugării ăștia?
‎Bunico?
‎Aia e bunica?
‎- Bunico! ‎- Fiica mea!
‎- Bunico! ‎- Ești bine?
‎- Tată! ‎- Draga mea fiică!
‎La naiba!
‎- V-au făcut ceva? ‎- Suntem bine.
‎- Stați așa! ‎- Ce?
‎Unde e Ali?
‎- Ce? ‎- Ali?
‎Era cu noi în mașină.
‎La naiba!
‎UN SERIAL NETFLIX
‎Azi, la știri, o evadare spectaculoasă. ‎Un comando înarmat cu explozibili…
‎Cu explozibil și tot tacâmul… N-au glumit.
‎…trei deținuți transferați ‎din Penitenciarul Poissy la Frenes.
‎Gérard Hazan, fiul său, Joseph‎, ‎și Olivier Pariente
‎sunt de negăsit.
‎Foștii măcelari au devenit ‎figuri ale crimei organizate,
‎implicați în traficul de droguri…
‎Sunt adevărați infractori, pe cinstea mea!
‎Au creat un soi de canabis‎,
‎cunoscut în lumea traficanților ‎ca Pastraweed.
‎Bună ziua, dle procuror! ‎Tot eu sunt, Aïda Benkikir.
‎Vă sun pentru că sunt îngrijorată. ‎Așa cum știți, sunt avocata familiei Hazan
‎și vreau să vă dau câteva detalii ‎despre cele întâmplate.
‎Mă puteți suna cât mai curând posibil? ‎Vă mulțumesc mult! La revedere!
‎- Gata, iubito! Au adormit. ‎- Deci așa… Îi spui „iubito” în fața mea.
‎Spune-i „inimioară”, dacă tot e așa! ‎Ai noroc că m-am cumințit.
‎Înainte, te-aș fi tăiat ‎și te-aș fi dat vecinilor.
‎- Youssef! ‎- Calmează-te!
‎Îți plăcea că Joseph era închis.
‎- Nici vorbă! ‎- Da… Acum, că a evadat, mușcă din tine.
‎Nu mai spune asta! Nu înțelegi?
‎Nu avea motive să evadeze. ‎Urma să iasă în curând.
‎Nu dau nici de Ali, nici de Aure, ‎nici de bunică. Ceva nu e în regulă.
‎La ce te gândești?
‎Cred că au fost răpiți.
‎Răpiți? De iubita lui Gérard?
‎Nu e „iubita” lui. E Pénélope Cavillan.
‎Lucrează cu cartelurile de mulți ani. ‎E periculoasă!
‎Atunci, ce vom face?
‎Nu putem face nimic. ‎Trebuie să vorbesc cu procurorul.
‎Ce facem?
‎Să-i lăsăm aici ‎sau să-i mutăm în altă parte?
‎Nu, așteptăm aici. ‎Șeful va veni în curând.
‎Așa…
‎Trebuie să aflăm de ce suntem aici.
‎O să încerc să mă împrietenesc cu ei ‎și să obțin informații.
‎Ce? Nu vei face asta! La naiba!
‎Suntem aici din cauza lui Jaurès.
‎- O să fim omorâți. ‎- Încetează!
‎Nimeni nu știe de Jaurès.
‎Și vorbesc spaniolă, nu olandeză.
‎Știe cineva spaniolă? ‎N-ar fi rău să intrăm în vorbă cu ei.
‎Știu câteva cuvinte.
‎- Da? ‎- Câteva cuvinte…
‎Păi… în mare parte, ‎versurile cântecelor grupului Gipsy Kings.
‎La naiba, Olive!
‎Gata! Respirați! Calmați-vă! ‎Nu putem păți nimic într-un loc sacru.
‎Spaniolii sunt religioși. O mai știți ‎pe îngrijitoarea cu ieslea de Crăciun?
‎Țipa la vecin ‎fiindcă se pișase câinele lui pe măgar.
‎Ce legătură are asta cu dna Alonzo? ‎Ăștia au Kalașnikovuri!
‎Futu-i!
‎Cine e?
‎E Ricardo.
‎M-ai speriat. Credeam că tu erai.
‎Miguel e ca un tată pentru mine,
‎așa că nu voi ascunde faptul ‎că aș fi fost puțin supărat.
‎Bine. Tu cine ești?
‎Léonard.
‎Și ce vrei?
‎Vrei Pastraweed?
‎Nu. Nimic deosebit.
‎Mi-au cerut să vă prind. ‎Am fost plătit pentru asta.
‎Și…
‎Unde e Ali?
‎Ali…
‎Tot ce pot spune despre Ali e…
‎că nu-mi pasă.
‎E foarte amuzant.
‎Nu m-am așteptat la asta.
‎A fost foarte bună.
‎Râdeți, la naiba! Râdeți!
‎Să ne împrietenim cu ei!
‎Să mergem! Urmați-mă! Veniți!
‎Da.
‎Curăță acolo! Arată dezgustător.
‎Iată! Acomodați-vă! Mă întorc mai târziu.
‎- Mulțumim mult! ‎- Da.
‎Așa!
‎- E un coșmar! ‎- Da, frate.
‎Ce-i cu latrina asta?
‎Mă doare stomacul de la elicopter. ‎Sincer, nu pot să mă cac în fața voastră.
‎Vorbești serios, Jo? ‎Nu vezi că suntem în rahat?
‎Exact!
‎Nu suntem în rahat.
‎Am venit să facem Pastraweed. ‎Nu e complicat.
‎Contează că suntem împreună. ‎Împreună, ne vom descurca mereu.
‎Bunico, e prea riscant ‎să mai faci Pastraweed.
‎- Ești obosită. ‎- Ba nu!
‎Lasă-mă să negociez cu el.
‎Să negociezi? Ce vrei să negociezi?
‎Încă nu știu, dar voi încerca ‎să mă dau bine pe lângă el.
‎- Da? ‎- M-ați enervat.
‎M-ați lăsat ca un câine mort pe drum.
‎Râdeți la glumele lui!
‎Crezi că ne salvăm, ‎dacă râdem ca niște idioți la glumele lui?
‎Da, e un început. Dacă vrem să scăpăm, ‎trebuie să ne împrietenim cu el.
‎În plus, avem noroc. E francez.
‎- Putem crea o conexiune. ‎- Despre ce vorbești?
‎E bolnav. A ucis un tip ‎și vrei să te împrietenești cu el?
‎Încetează!
‎Suntem în mijlocul pustietății.
‎Și poate că Ali…
‎a murit.
‎Stai așa! Mai încet!
‎Nu l-ar fi răpit ‎pentru a-l omorî fără motiv.
‎Are dreptate. Nu l-ar fi răpit ‎pentru a-l omorî fără motiv.
‎Lăsând glumele proaste deoparte, ‎ai vreo idee ca să ne scoți de aici?
‎Poftim! Așa că taci.
‎Rahat!
‎La naiba!
‎Suntem cu fața la nord.
‎Ce idiot!
‎Haide!
‎- Haide! ‎- Cine e acolo?
‎Sunt eu, Joseph.
‎Nu dormi?
‎Nu.
‎Îmi dezmorțesc picioarele.
‎- Mă simt singur. ‎- La naiba!
‎Nu vreau să te împovărez,
‎dar mă simt singur.
‎Futu-i!
‎Ce e, tată?
‎Mi-e dor de ea.
‎Și mie mi-e dor de ea.
‎Dar îmi spun că de acolo de unde e…
‎mama are grijă de noi.
‎Fiule, vorbesc despre Catherine.
‎Bine! Înțeleg.
‎Grozav! Ei bine, de ea nu mi-e dor.
‎Dar știi…
‎Cum pot să spun?
‎Când se termină o aventură de-o vară,
‎inițial, crezi că e insurmontabil.
‎- Ai senzația mereu că… ‎- Aventură de-o vară? Cum adică?
‎Am trăit momente minunate.
‎- Desigur. ‎- Cu Catherine.
‎Serios! Ne iubim mult.
‎E grozav.
‎A riscat mult, ‎când a înlocuit-o pe Jaurès.
‎- Contează! ‎- Da.
‎Relația noastră e solidă. Crede-mă!
‎- Sigur că da! ‎- Ce?
‎E solidă, dar au trecut doar câteva luni.
‎- Și? ‎- Pune asta în perspectivă!
‎Timpul nu a…
‎- Haideți! ‎- La naiba!
‎Ridică-ți chiloții, bunico, ‎până nu mă excit!
‎Veniți! O să vă prezint noului proprietar.
‎Așadar,
‎domnul Guzman e aici,
‎în micul său scaun cu rotile.
‎E șeful unui cartel mare din Columbia.
‎Veți face Pastraweed cu el
‎la un alt nivel.
‎Señor‎ Guzman…
‎Spune în franceză!
‎Lasă-mă pe mine!
‎Tranquilo!
‎Treizeci de kg?
‎Nicio problemă!
‎Vom discuta despre cantități mai târziu,
‎dar, sincer, 30 de kg nu e…
‎A zis ‎tranquilo‎.
‎Ce? ‎Tranquilo‎?
‎- Adică „Stai liniștit”? ‎- Da.
‎Am înțeles. Scuze! Am greșit.
‎Deja nu ne înțelegem.
‎- În franceză. ‎- Da.
‎Sunteți traducătorul? ‎Voi vorbi în franceză. Va fi mai ușor așa.
‎Vreau să spun
‎că în familia asta,
‎există o singură persoană ‎care știe să facă Pastraweed.
‎Da.
‎Iar persoana aceea sunt eu.
‎Eu știu cum se face Pastraweed.
‎- Joseph… ‎- Lasă-mă!
‎- Ceilalți sunt inutili, da? ‎- Joseph!
‎Dar voi ne-ați luat pe toți,
‎deși aveți nevoie de un singur om.
‎E exact ca atunci ‎când facem cumpărături online.
‎Când faci cumpărături online, te ia valul.
‎Inițial, intri pentru un lucru ‎și sfârșești cu 1.000.
‎Și dacă prinzi reducerile de Black Friday, ‎s-a terminat!
‎Ar trebui să rămân doar eu, ‎cel de care aveți nevoie,
‎și să-i dați retur pe ceilalți.
‎Transportul e în seama noastră. ‎Ne-ar încânta.
‎Nu-i așa? La naiba! Mă exasperați…
‎- E de acord. ‎- Am prins finalul.
‎Dar dacă minți,
‎veți fi transformați ‎în ardei iute cu carne.
‎Cum adică?
‎Chili con carne, imbecilule.
‎- E o metaforă. ‎- Are dreptate.
‎O singură persoană ‎știe să facă Pastraweed.
‎- Dar nu e el, ci eu. ‎- Te rog!
‎- Mă ocup eu. ‎- Stați puțin!
‎- Tată! ‎- E foarte drăguț.
‎Încercați să mă protejați. Ce drăguț!
‎Dar, ‎signoro‎…
‎Singura persoană de aici ‎care se pricepe la Pastraweed…
‎…e Ludmila.
‎Sincer, e Ludmila.
‎Și o face… uite așa!
‎- Poftim! ‎- La naiba!
‎Asta am spus și eu.
‎Și acum mi-a cerut să tac.
‎Da, suntem de acord. Taci!
‎Da, taci naibii!
‎Nu!
‎- Nu, stai! ‎- Ia-mă pe mine!
‎- Nu știe să facă nimic. ‎- Guzman!
‎Dacă vrei Pastraweed, am o condiție.
‎Vreau să garantezi ‎că familia mea va fi teafără.
‎Iar? A mai zis asta.
‎Dacă recolta e bună,
‎veți sărbători Paștele împreună ‎peste trei luni.
‎Dacă nu, toți veți fi ardei iute cu carne.
‎Iar tu nu le vei atinge ‎un singur fir de păr de pe cap!
‎- Bunico! ‎- Nu trebuie să faci asta.
‎Te rog, nu mai plânge, dragă! ‎O să-mi porți ghinion.
‎Gata! Voi face ce mi se cere.
‎Apoi, peste trei luni, ‎vom fi toți împreună, ‎Bubbeleh ‎ai mei.
‎Nu vă faceți griji!
‎Ai grijă de idioții ăștia!
‎Ești singura cu capul pe umeri.
‎- Să mergem. ‎¡Vamos! ‎- Nu!
‎La naiba!
‎Nu te-am suferit niciodată, târfo! ‎Am știut tot timpul că ești o escroacă!
‎De ce nu te-ai arătat mai devreme? ‎N-ai curaj să-i spui adevărul lui Gérard?
‎Luați-o!
‎Du-te naibii!
‎Târfă nenorocită!
‎Târfa!
‎Ce femeie… Stai să pun eu mâna pe tine!
‎De ce a spus bătrâna asta?
‎Despre ce vorbești?
‎Ești îndrăgostită de bătrân?
‎Nu face confuzii!
‎Am făcut ce trebuia. Asta e tot.
‎Ce a trebuit să faci? ‎Ai făcut ce trebuia și cu Guzman?
‎Ne tratează ca pe niște boschetari.
‎Ce vom face cu nemernicii ăia?
‎- Nu plănuisem așa! ‎- E în regulă.
‎Putem să-i ținem aici trei luni.
‎Nu așa ne-am înțeles!
‎Asta costă bani. E mai riscant.
‎Ne fraierește de parcă suntem începători!
‎- Léonard! ‎- La naiba!
‎Calmează-te!
‎Vezi ce faci?
‎Spui că mă lași să rezolv. ‎Apoi te amesteci în negocierile mele.
‎Agreezi totul. Ești o pacoste.
‎- Poftim? ‎- Ești o pacoste!
‎Așa vorbești cu mama ta?
‎Acum, taci naibii!
‎Eu iau deciziile aici.
‎Scuze! Nici tu nu trebuie să vorbești așa. ‎Oricum, trebuie să găsim o soluție.
‎Pentru ce?
‎Pentru a compensa costurile.
‎Nu puteai să taci măcar o dată?
‎Am fi rămas împreună.
‎Știu. Am dat-o în bară.
‎Nu știu ce m-a apucat, Aure.
‎Am vrut s-o salvez pe bunica ‎și pe voi toți.
‎Nu vei salva pe nimeni. ‎La naiba! Nu înțelegi?
‎Nu te mai crede un geniu!
‎Numai mama te credea un geniu.
‎Aure, ajunge!
‎Ce prostie ai spus!
‎- O prostie! ‎- Trebuie să ne calmăm.
‎Dacă avem grijă,
‎și nu ne fraieresc ca Jaurès, ‎peste trei luni, plecăm cu toții de aici.
‎Cu condiția să nu-și mai piardă mințile
‎și să strice recolta.
‎- Tată, te rog! ‎- Ce?
‎Nu trebuie să ne facem griji ‎pentru bunica. Își va face treaba.
‎- Da? ‎- Da.
‎Și nu mai e implicată Jaurès, ‎ci cartelul. Cartelul e drept.
‎De fapt, „cartel” ‎înseamnă „drept” în spaniolă.
‎- Da? ‎- Desigur!
‎Nu.
‎- Înseamnă afiș. ‎- Păi, sunt mai multe dialecte.
‎Nu știu pe cineva ‎care să știe ce înseamnă cartel.
‎- Da? ‎- Da.
‎Voiam să zic că, la vârsta bunicii, ‎putrezești într-un azil,
‎mănânci supă
‎și, de obicei, lipsesc crutoanele.
‎Din cauza dinților.
‎Dar ea a plecat în misiune pentru Escobar.
‎Sincer, ce mod grozav ‎de a-ți încheia cariera!
‎Ce se întâmplă?
‎Ce?
‎Vizita medicală.
‎Ce?
‎Să mergem!
‎Nu, mă simt bine.
‎E în regulă, tată. Nu te împotrivi!
‎- Dar ne simțim bine amândoi. ‎- Tată…
‎A spus „vizită în America”?
‎- Vizită în America? ‎- Vizită medicală.
‎Crezi că vor vizita parcurile naționale?
‎Am auzit „vizită în America” ‎și dacă tot suntem în America de Sud…
‎Frate, nu duci ostaticii ‎să viziteze America de Sud.
‎- Nu există așa ceva. ‎- Da, dar asta a spus.
‎Încetează!
‎Medicală! Vizită medicală!
‎Bineînțeles!
‎Am vorbit cu procurorul
‎și, din păcate, autoritățile nu consideră ‎că familia Hazan e o prioritate…
‎E grozav.
‎Dar Olivier nu mai e problema mea.
‎Îmi văd de viața mea.
‎O viață minunată,
‎cu scumpul meu Olivio.
‎- Numele e aproape identic. Ce ciudat! ‎- De fapt, mă numesc Franck.
‎Olivio, lasă-mă să vorbesc! ‎Știi că urăsc să fiu întreruptă.
‎Nu-mi place asta.
‎Așadar, după cum spuneam,
‎avem nevoie ca cineva ‎dintr-o funcție mai înaltă
‎să facă ceva pentru ei.
‎Da, fiindcă nu sunt fugari, ci ostatici.
‎Nu sunt persoana potrivită. Nu.
‎Am uitat tot ce-a fost.
‎Da, știm, dar…
‎Ne faci legătura cu tatăl tău, ‎din moment ce a fost ministru…
‎Nu vin cu voi. Nu mai am vârsta ‎pentru asemenea porcării.
‎Bine. Nu vrem să vii cu noi.
‎Vrem să dăm de tatăl tău.
‎Zău așa! Nu mai insista!
‎Dacă merg cu voi, totul o va lua razna.
‎Vă garantez.
‎Alo!
‎Nu vrem să vii. Vrem doar ‎datele lui de contact. Ai înțeles?
‎Sunteți buni.
‎Sunteți foarte buni. Bine jucat! Mă bag.
‎Să mergem! Olivio?
‎Nu-ți voi putea acorda ‎atenția pe care o meriți.
‎- Dar, dragostea mea… ‎- Nu-mi vine să cred!
‎Nu e destul de complicat?
‎O să-mi fie dor de tine.
‎Fă-ți bagajul! ‎Să dispară totul până mă întorc!
‎Mă duc să mă îmbrac. Mă așteptați aici?
‎Avem multe pe făcut.
‎Atât de departe de tine
‎Mă simt singur
‎Îmi lipsești
‎Mamă…
‎La naiba!
‎Atât de departe…
‎Frate, te implor! Cântă altceva! ‎Cântecul ăla mă deprimă. Mă constipă.
‎Tu mi-ai cerut să cânt! E cântecul meu ‎și al lui Clémentine. Mi-e dor de ea.
‎- Cânt… ‎- Întoarce-te!
‎Bine! Mă omori. Nu sunt un tonomat.
‎Bine, dar cântă-mi ceva festiv
‎care-mi va face rahatul să iasă. ‎Te implor!
‎De petrecere! Asta pot să fac!
‎Haide! Acum e momentul.
‎Înghesuite suntem ‎Pe fundul acestei conserve
‎Cântați, sardinelor, cântați!
‎Haide! Merge.
‎Înghesuite suntem ‎Pe fundul acestei conserve
‎Cântați, sardinelor
‎La naiba!
‎Ei bine?
‎Cum a fost?
‎Ce-i cu costumele alea?
‎- Ce v-au făcut? ‎- Ne-au făcut un control complet.
‎Am dat un test de efort ‎și ne-au făcut un control rapid.
‎Rapid?
‎Tipul m-a palpat în fund ‎cinci minute. Rapid…
‎Tată, a fost un examen medical.
‎Idiotul îmi căuta prostata.
‎I-am spus de trei ori că nu o mai am…
‎Bine. Altceva?
‎Nimic. Ne-au dat haine noi.
‎Văd.
‎Iar doctorul a scris totul ‎într-un carnețel.
‎Și mi-au dat medicamente ‎pentru hipertensiune.
‎- Sincer, au avut dreptate. ‎- Da, a fost drăguț.
‎- A fost bine. ‎- Da.
‎La naiba! E ciudat.
‎Nu are logică.
‎Testele, controalele… Ce se întâmplă?
‎- E ciudat, nu? ‎- Da, foarte ciudat.
‎Nu e nimic ciudat.
‎Guzman i-a obligat. ‎Vor să fim sănătoși. Asta e tot.
‎Poate vor să ne pună la muncă.
‎Trebuie să luăm carnetul ăla ‎ca să vedem ce au scris!
‎- Da, ai dreptate. ‎- Nu!
‎- Trebuie să ne lămurim. ‎- Nu!
‎Dacă veți fi prinși, intrăm în rahat.
‎Și bunica la fel.
‎Nu faceți nimic! E clar?
‎- Ce? ‎- Ai auzit-o pe sora ta?
‎- Sigur că da. ‎- Și?
‎Nu o vom face.
‎- Nu vom face asta. ‎- Mersi!
‎Sunt terminată.
‎O vom face. Trebuie să găsim o cale ‎să luăm caietul.
‎Părinții tăi au suferit ‎de vreo boală cronică,
‎precum diabetul, ‎colesterolul, hipertensiunea?
‎Nu știu. Nu i-am cunoscut.
‎Au murit când eram mic.
‎Care a fost cauza?
‎Mama a avut un accident de mașină,
‎iar tata a murit de fibromialgie.
‎Regretabil…
‎Nu e posibil.
‎Provoacă probleme cu somnul.
‎- Nu se moare din asta. ‎- Asta mi s-a spus mereu.
‎Îți spun că nu e posibil. Îmi permiți?
‎Dar eram și foarte tânăr când a murit.
‎Nu știu prea multe despre el.
‎- Ești bine? ‎- Deloc.
‎E greu să vorbesc despre tata.
‎Doamne, plânge!
‎Știi cum e să nu-ți cunoști tatăl?
‎Nu i-a păsat deloc de mine.
‎Jur că nu i-a păsat!
‎Știi ce mi-au dat la orfelinat ‎când am împlinit zece ani?
‎Baterii!
‎Jur pe viața mamei mele moarte!
‎Baterii!
‎Baterii AA! Mă auzi? ‎Nici nu aveam jucării pentru ele!
‎- Gertrude! ‎- Înțelegi?
‎Îți dai seama? Baterii nenorocite!
‎Nu le-a păsat niciodată de mine!
‎Baterii nenorocite!
‎Nu-s psihoterapeut.
‎Ajunge! Adună-te!
‎Măi să fie!
‎Futu-i!
‎Cred că
‎am leșinat.
‎Mă simt mai bine.
‎- Le-ai spus că venim cu tine? ‎- Nu-ți face griji!
‎- Nu e ideal, dacă nu suntem bineveniți. ‎- Ce enervant ești!
‎Toți vor fi aici, ‎ministrul justiției, șeful poliției…
‎Nu faceți ca nebunii, mai ales tu, Aïda
‎și va fi bine.
‎Mă prezinți ‎și apoi lași totul în seama mea?
‎Da, nu sunt proastă.
‎Nu pot sta prea târziu. ‎William e acasă cu tripleții.
‎Cui îi pasă de William? ‎Îl plătești cu ora?
‎Ce ai spus? Ești nebun?
‎- Tu l-ai pomenit! ‎- Ajunge!
‎- Dar ea m-a… ‎- Gata, Youssef!
‎Să nu te mai aud!
‎M-am săturat!
‎Am ajuns!
‎Doamne!
‎- Eu sunt vinovat mereu… ‎- Bună seara!
‎E la capătul holului, pe dreapta.
‎- Mulțumim! ‎- O seară bună!
‎Ai grijă cu pălăria!
‎E minunat!
‎Ce e asta?
‎Mulțumesc mult!
‎Țineți! Puneți-vă astea!
‎La naiba! Nu putem sta aici. ‎Ai spus că e o cină. Ce e asta?
‎Nu am știut. Jur!
‎Dar e și mai bine! E atmosfera perfectă.
‎E genul de situație ‎în care totul e permis.
‎Veniți! Cred că sunt în spate.
‎Hai, uriașule!
‎E perfect!
‎- Youssef! ‎- Da!
‎Bună! Ce mai faci?
‎Foarte bine. Dar tu?
‎Stai! Tată, te oprești o secundă?
‎- Încerc s-o salut. ‎- Ce?
‎Da.
‎Mersi!
‎Nu pot să cred! Ce mai faci?
‎- Ce mai faci? ‎- Sunt bine.
‎- Da? ‎- După cum vezi.
‎- Arăți bine! ‎- Am fost în vacanță.
‎- Serios? ‎- Da.
‎E important să-ți limpezești mintea ‎și să uiți de muncă.
‎E minunat!
‎- Frédérique e aici? ‎- Da, e în dormitorul din spate.
‎Bine. Mersi!
‎Vă voi prezenta șefei poliției!
‎- Hei, pasărea paradisului! ‎- Vino!
‎Unde mergi așa?
‎Nu știm nimic. În cazul ăsta, ‎suntem cu pantalonii în vine.
‎Vreau să vă cred.
‎Dar ar trebui să știți că i-au luat ‎clanul Cavillan. N-au vrut să evadeze.
‎La naiba! Dacă e mâna clanului Cavillan,
‎au dat de dracu'!
‎Știu.
‎De aceea trebuie să-i salvăm ‎cât mai repede.
‎Asta nu depinde de mine.
‎La naiba!
‎Am vorbit cu ministrul de interne.
‎- Sunt tristă. ‎- De ce?
‎A zis că nu va face nimic ‎până nu știe unde e familia Hazan.
‎La naiba!
‎Da.
‎Unde e fratele tău?
‎Nu știu.
‎Porcușorul ăla sigur se distrează.
‎Al cui e ‎ganache‎-ul ăsta?
‎- Al unchiului Youssef! ‎- Așa e!
‎Trebuie bătut tare. Ăsta e secretul.
‎Ea e sora mea, Aïda.
‎Ele sunt Claudine și Huguette, ‎niște drăguțe. Suntem amici.
‎Le arătam… Vreți să gustați?
‎- Da. ‎- Da? Bine.
‎Gata cu prostiile! ‎Plecăm. Unde e garderoba?
‎- Gata! ‎- Pe curând, Huguette!
‎Să veniți la ciocolaterie, da? Pupici!
‎Haide! Să mergem!
‎Dacă dormi acasă, ‎dimineața te vei simți mai bine.
‎Nu, jur că mă simt foarte bine. ‎Pot să ajung acasă.
‎Desigur…
‎- La naiba! ‎- La naiba!
‎Futu-i!
‎- Ali? ‎- Ce?
‎Ce faci în gunoiul Aïdei, frate?
‎- Stați așa! ‎- Ce?
‎Mă ascund aici.
‎Știam eu că e în viață! Știam!
‎- Sunt și ceilalți în Paris? ‎- Nu.
‎Ne-au urcat în avion, ‎dar am reușit să scap.
‎Fugeam și trăgeau în mine.
‎Am reușit să fentez gloanțele.
‎La naiba!
‎Te-au omorât?
‎Ce?
‎Nu.
‎M-ai speriat! M-a speriat.
‎E o veste bună că i-au urcat în avion.
‎Da, vor acumula bonus de zbor.
‎Nu. Nu au vrut să-i omoare, ‎altfel ar fi făcut-o.
‎- Unde e avionul? ‎- Nu știu.
‎Nu știu.
‎Doar un control medical, ca al vostru.
‎Totuși, testul de efort a fost groaznic.
‎- Nu mai am nimic de adăugat. ‎- Da?
‎Asta a fost! Pe mai târziu!
‎Hai! Scoate carnetul!
‎- Dar e gol! ‎- Ce?
‎A rupt paginile? La naiba!
‎- La naiba! Ați furat carnetul. ‎- Ce?
‎Mă asculți vreodată?
‎- Sunteți niște idioți. ‎- Trebuia să facem ceva!
‎Da, trebuia să nu facem valuri ‎timp de trei luni!
‎Ce scrie în carnețel?
‎Nimic.
‎Grozav! Totul a fost degeaba. Bravo!
‎Haide! Arată-mi!
‎- La naiba! ‎- Ai grijă! Trebuie să-l pun la loc.
‎Calmează-te, scumpo!
‎- E ceva aici. ‎- Poftim?
‎Ce? Noi nu vedem nimic.
‎La naiba!
‎- Sunt versuri Daft Punk? ‎- Nu, e în germană.
‎- Uitați numele voastre! ‎- Ce?
‎„Gérard.” Și sunt trecute niște prețuri.
‎- De ce sunt trecute prețuri? ‎- Nu pare bine.
‎Stați așa! „‎Leber‎” sună ‎ca mâncarea bunicii „‎gehacte Leber”.
‎- E în idiș. ‎- Ce înseamnă?
‎- Este… ‎- E ficat tocat.
‎Da, e scârbos.
‎- Nu, nu e. ‎- Ba da!
‎Stați așa! ‎„Leber” înseamnă ficat în germană.
‎Da.
‎Vor organele noastre.
‎Subtitrarea: Alexandra Simona Pandelică