‫אימא, בבקשה.‬
‫אסור לנו לנשוך את היד שמאכילה אותנו.‬ ‫יש הרבה כסף להרוויח.‬
‫לא, לא נוכל לקחת אותם. זה מסוכן מדי.‬
‫אימא, הרופא מצוין.‬
‫כולם קוראים לו "מתקן שעונים בווארי".‬
‫לא סתם קוראים לו ככה.‬
‫הוא זה שטיפל באחים בוגדנוב.‬
‫ראית איזה פרצוף הוא עשה להם, עם הסנטר?‬
‫הוא הפך את המתרוממים האלה לגברים בשנייה.‬
‫אל תגידי לי שהוא לא עשה עבודה טובה.‬
‫הם שייכים לגוזמן, לא לנו.‬
‫והזקן חלש.‬
‫אם הוא ימות לנו ולא נוכל‬ ‫להחזיר אותו לקרטל, נהיה בצרות צרורות.‬
‫אימא, אני מרגיש שאת לא מקשיבה לי. תראי.‬
‫אנחנו ניקח אותם,‬
‫נפתח אותם בזהירות,‬
‫ניקח כליה אחת מכל אחד, נסגור אותם בחזרה,‬
‫נחזיר אותם לגוזמן, ונקבל תשלום.‬
‫אף אחד לא ידע ידע מזה.‬ ‫קלי קלות. אני נשבע.‬
‫תסמכי עליי פעם אחת, בבקשה.‬
‫פעם אחת.‬
‫אצטרך לחשוב על זה.‬
‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫עסק משפחתי.‬
‫יש כאן בערך 350 גרם מהכבד של ז'וזף.‬
‫זה בסדר?‬ ‫-מצוין.‬
‫עוד משוה?‬
‫יש לכם לב?‬
‫לב…‬
‫כן.‬
‫יש לי אחד, אבל הוא של ז'ראר.‬
‫הוא טוב?‬
‫זו לו אותה איכות, אבל זה הרבה יותר זול.‬
‫אבל הוא לא יחזיק הרבה זמן.‬ ‫צריך לאכול אותו מהר או לזרוק.‬
‫מושלם. זה להיום בערב.‬
‫נמכר.‬
‫והריאות של ז'ראר על חשבון הבית.‬
‫הן שחורות לגמרי,‬ ‫אבל אם יש לך כלב, הוא ישמח.‬
‫נחמד מצדך. תודה.‬
‫עוד משהו?‬
‫אבא?‬
‫היי, אבא? כדור הארץ לאבא.‬
‫כן… מה? אני כאן.‬
‫סליחה.‬ ‫-מעולה. מה אתה חושב?‬
‫על מה?‬
‫קדימה, אור, תסבירי שוב.‬
‫קברנו חמישה מיליון אירו ביער.‬
‫לדעתי זה יספיק כדי לממן הכול.‬
‫השתגעתם לגמרי?‬
‫אם ננסה לקנות ממנו את האיברים שלנו,‬ ‫הוא ייקח לנו גם את הכסף וגם את האיברים.‬
‫אוליבייה צודק.‬
‫נמות עניים, וזהו.‬
‫תפסיק לדבר ככה. אף אחד לא עומד למות, טוב?‬
‫לא היה כתוב "הרץ" במחברת.‬ ‫לא ייקחו את הלבבות שלנו.‬
‫לא, אור, לא מעניין אותי‬ ‫אם היה כתוב "הרץ" או לא.‬
‫אני לא רוצה לחיות את שארית חיי‬ ‫עם ריאה אחת, כליה אחת וחצי כבד, טוב?‬
‫חייבים לברוח. אמרתי לכם.‬
‫כן…‬ ‫-אז נצטרך ללכת בכיוון הזה.‬
‫יש שם עשן, ובטח יש שם מישהו שיוכל לעזור.‬ ‫או לפחות טלפון.‬
‫ראינו את הבית הזה. הוא רחוק מדי.‬
‫בכל מקרה, לא נשרוד חמש דקות‬ ‫בערבות דרום אמריקה.‬
‫מה גורם לך לחשוב שאנחנו בדרום אמריקה?‬
‫העובדה שכתוב כאן בספרדית‬ ‫לא אומרת שאנחנו בדרום אמריקה.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫אני חושב כך בגלל שממש לח כאן‬
‫והמפרקים שלי הורגים אותי. זו הסיבה.‬
‫להגנתו של ז'ראר,‬
‫אני חייב להודות ששמעתי טוקנים ורודי-גרון‬ ‫כמה פעמים.‬
‫ומכיוון שזו עונת הנדידה,‬
‫הגיוני שהם יהיו בדרום אמריקה בתקופה הזו.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫על מה הוא מדבר?‬ ‫-מה?‬
‫יצאת לצוד פעמיים‬ ‫ופתאום אתה מומחה לציפורים.‬
‫זה הזוי.‬
‫לא, זה לא העניין.‬
‫פשוט הטוקנים ורודי-הגרון‬ ‫מוכרים מאוד באורניתולוגיה.‬
‫לא אכפת לנו מטוקנים.‬
‫כן, לא אכפת לנו, אחי.‬ ‫-כן.‬
‫למי אכפת איפה אנחנו?‬ ‫יש בחוץ אנשים חמושים. איך נצא מפה?‬
‫זה נכון. היא צודקת. אי אפשר…‬
‫אי אפשר פשוט לקום וללכת.‬
‫אנחנו צריכים להרוויח קצת זמן‬ ‫כדי לחשוב על תוכנית.‬
‫ואיך נרוויח זמן?‬
‫טוב, יש לי.‬
‫אני יודע.‬
‫אנחנו צריכים לחלות.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-כן.‬
‫הם רוצים את האיברים שלנו.‬ ‫אם נחלה, לא יוכלו לקחת אותם.‬
‫הם יידבקו.‬
‫ואו, זה גאוני. סליחה…‬
‫תודה. חשבתי שתגיד את זה.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, מעולה.‬
‫אבל איך נחלה?‬
‫חתיכת מניאק, זה היה אצלך!‬ ‫ידעתי. השאלתי לך אותו לפני עשר שנים.‬
‫יוס?‬ ‫-מה?‬
‫אתה בטוח שלא עקבו אחרינו?‬
‫בוא, שב. תפסיק להילחץ.‬
‫הגיוני שתפתח פרנויה אחרי מה שעברת.‬
‫אל תדאג, אחי. אף אחד לא עוקב אחרינו.‬
‫ונשק? הבאת לי נשק?‬
‫אם מישהו יצוץ, אני צריך דרך להגן על עצמי.‬
‫אני שם אותו כאן.‬
‫אבל תיזהר. זה למקרי חירום בלבד.‬
‫כן.‬ ‫-אל תשחק איתו.‬
‫עצרו, בני זונות, או שאהרוג אתכם!‬
‫סתם צחקתי.‬
‫מה שלומך, עלי?‬ ‫-בסדר.‬
‫חירבנת במכנסיים?‬ ‫-מה?‬
‫יש לך עסק עם בריונים רציניים.‬ ‫אתה צריך להיות חזק!‬
‫מספיק! את לא רואה שהוא לא בסדר?‬ ‫אל תקשיב לה.‬
‫טוב, חשבתי על זה. בקש מהחברים שלך‬ ‫שיעזרו לנו למצוא את פנלופ קוויאן.‬
‫ככה נמצא את משפחת חזן.‬ ‫-איזה חברים?‬
‫החברים הקטנים שלך מהכלא.‬
‫אין לי חברים בכלא. אני שוקולטייר.‬ ‫אנשים לא קולטים את זה. לא ייאמן.‬
‫ההצגה הזו של עובד השנה לא עובדת עליי.‬
‫לא, אני רציני.‬ ‫ניתקתי קשר עם העולם הזה, טוב?‬
‫אני לא חוזר לזה.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫אני מקווה שאתה מבין‬ ‫שאם ז'וזף לא יחזור, ויליאם יהיה גיסך.‬
‫אז אל תבוא לבכות לי אחר כך כמו תינוק גדול.‬
‫זו הבחירה של אחותי. מה את רוצה שאעשה?‬
‫טוב. בסדר.‬
‫אבל בפעם האחרונה‬ ‫ששמעתי את ויליאם מדבר עליך,‬
‫הוא אמר…‬
‫אני לא יודעת מה זה אומר,‬ ‫אבל הוא קרא לך "ערבוש".‬
‫חתיכת ערבוש, ככה הוא אמר.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫הוא אמר שאתה חתיכת חרא.‬ ‫הוא אמר, "כן, הוא חתיכת חרא".‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫ואז הוא אמר, "כן…"‬
‫והוא הפסיק לדבר עליך.‬
‫אבל טוב, קדימה.‬
‫תמשיך להכין אקליירים קטנים ופוגאס,‬
‫אבל גורדון רמזי לא יעזור לך,‬ ‫כי הסיוט שלך לא יהיה במטבח.‬
‫הסיוט שלך הוא ויליאם.‬
‫את יודעת מה? תודה, קלם.‬
‫אני אעשה כמה טלפונים. החרא הזה עוד יראה.‬ ‫אני אראה לו מה זה ערבוש.‬
‫זהו זה. זה מה שאנחנו אוהבים!‬
‫עכשיו אני רואה שהביצים שלך מלאות בזרע.‬
‫תירגעי עם הביצים שלי.‬ ‫אבל אל תספרי לאחותי.‬
‫נשבע לך שהיא תהרוג אותי.‬
‫בגלל הביצים הגדולות שלך?‬ ‫-לא! לא בגלל זה.‬
‫בגלל הטלפונים שאני עומד לעשות.‬ ‫-אה, כן. אל תדאג. אני לא כזאת.‬
‫זה יישאר בינינו.‬
‫אבא, רק קצת. לקחת פחות ממני.‬
‫אתה בטוח בקשר לזה?‬ ‫-כן, יש שם מלא חיידקים. זה יעבוד.‬
‫אבל אל תחשוב על זה.‬
‫לבריאות.‬ ‫-כן, "לבריאות".‬
‫צריך לומר את זה מהר.‬
‫אבא?‬ ‫-מה?‬
‫אני רוצה להתנצל על הערב הקודם. באמת.‬
‫כן, דיברתי לא יפה על קתרין.‬
‫לא, זו. גם אשמתי.‬
‫אני קצת רגיש בקשר לזה. לא שמת לב?‬
‫כן, אבל אני מבין.‬ ‫-אני מודאג.‬
‫אני פוחד שהיא לא תסתדר בלעדיי.‬
‫לא, אל תדאג. נראה לי ש…‬
‫נראה לי שמבחינה כלכלית,‬ ‫לפני שהיא פגשה אותך,‬
‫היא תמיד הצליחה להסתדר.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מבחינת כסף.‬
‫אני חושב שהיא תסתדר.‬
‫למה אתה מדבר על כסף?‬
‫זה… רגע.‬
‫לא לזה התכוונת?‬ ‫-מה אתה מנסה לומר?‬
‫כלום.‬
‫אתה טוען שאני זקן דוחה‬ ‫ושאם מישהי אוהבת אותי, זה בגלל הכסף שלי?‬
‫ממש לא. נשבע לך.‬ ‫-כן.‬
‫זה לא יצא כמו שהתכוונתי.‬
‫לא הבנתי נכון.‬ ‫-זה בסדר. די.‬
‫אבא, ברצינות…‬
‫לעזאזל.‬
‫עבודה טובה, ג'ו. ממש רגיש מצדך.‬
‫נו, בחייך.‬
‫את זו שאמרת לי שקתרין פצצה.‬
‫מצטער, אבל זה נראה לי מוזר.‬
‫כן, אמרתי שהיא אישה יפה.‬
‫אבל לא אמרתי שהיא זונה.‬
‫זונה…‬
‫לעזאזל…‬
‫יש לזה טעם של שתן.‬ ‫-מה שתגיד.‬
‫ברצינות? לעזאזל.‬
‫הוא יירגע. אני מכיר אותו.‬ ‫אני אתנצל והוא יירגע.‬
‫אני זה שצריך להיות מודאג לגבי המשפחה שלי.‬
‫אני לא יודע איך עאידה תסתדר עם השלישייה.‬
‫אל תדאג. עאידה תסתדר.‬
‫לא, לא מסתדרים לבד עם שלושה ילדים.‬
‫עאידה המסכנה.‬
‫תשמע, ג'ו.‬
‫לא רציתי לספר לך ככה,‬ ‫אבל אני רואה שאתה מודאג.‬
‫עאידה לא לבד, אתה יודע.‬
‫מה?‬
‫היא לא לבד.‬
‫יש לה…‬
‫כן.‬
‫היא הכירה מישהו.‬
‫מי המניאק הזה?‬
‫לא יודעת, אני לא מכירה אותו.‬
‫אבל היא אומרת שהוא ממש נחמד,‬
‫ויותר חשוב, הילדים מעריצים אותו.‬
‫טוב. מה יש לך?‬
‫יש לו שם?‬
‫כן, כמובן. קוראים לו ויליאם.‬
‫ויליאם?‬ ‫-כן.‬
‫אתה מכיר אותו?‬
‫אני לא מאמין שהיא יוצאת עם ויליאם.‬
‫הוא קולגה שלה. הבן זונה הזה.‬
‫אני יודע בדיוק מי זה,‬ ‫מניאק עם זקנקן מחורבן.‬
‫כן.‬
‫חתיכת חרא. מניאק.‬ ‫-כן.‬
‫הוא תמיד משוויץ עם המשקפיים הקטנים שלו,‬ ‫כאילו שהוא אובמה.‬
‫אובמה לא מרכיב משקפיים.‬
‫הוא כן!‬ ‫-כן.‬
‫אובמה מרכיב משקפיים.‬ ‫-כן.‬
‫תשמע. תסתכל על הצד החיובי.‬
‫ברור שזה ממש קשה, אבל…‬
‫לפחות אתה יודע שהיא לא לבד עם הילדים.‬
‫מעניין לי ת'תחת.‬
‫אני ראש המשפחה שלי.‬
‫כן.‬ ‫-לא ויליאם.‬
‫ברור, ג'ו. אף אחד לא ייקח את מקומך.‬ ‫זה לא מה שאמרתי.‬
‫היי, חבר'ה, מצאתי פטריות.‬
‫זו דרך מעולה לחלות.‬ ‫-נראה.‬
‫מה אתה עושה? השתגעת?‬
‫אתם רוצים למות?‬ ‫-שיהיה ברור, אני לא נוגע בהן.‬
‫הבטן שלי רגישה. יש לי גזים.‬
‫תשכח מזה, אבא. יש לי תוכנית אחרת.‬
‫ראיתי שלאחד השומרים יש אייפון.‬ ‫אני אתפוס אותו, בעיטה לראש, בום,‬
‫זיהוי פנים, גוגל מפות,‬ ‫נתקשר למשטרה ונצא מפה.‬
‫היא חושבת שהיא קונור מקגרגור.‬
‫תשמע. התאמנתי קצת ב-MMA עם אלו. טוב?‬
‫אני מכונה.‬ ‫-מכונה…‬
‫מכונת כביסה אולי.‬
‫כן, מדיח כלים.‬
‫כן? אתם לא מאמינים לי?‬
‫אבא, בוא. נסה להכות אותי.‬
‫מתוקה…‬
‫לא, לא אבא. השומרים הם לא גמלים בני 70.‬
‫אתה צודק. טוב.‬
‫קדימה, אוליב. זוז.‬ ‫-תירגעי.‬
‫קדימה, נסה להכות אותי.‬
‫קדימה, מותק. תכניסי לו טוב‬ ‫על ההערה על הגמל.‬
‫לא, לא אכה אותך. את אחותי.‬
‫קדימה. נסה!‬ ‫-תפסיקי. אל תהיי טיפשה.‬
‫ג'ו.‬ ‫-די.‬
‫תכה אותי.‬ ‫-לא!‬
‫דמיין שאני החבר של עאידה, טוב?‬
‫קדימה.‬
‫אל תלכי לשם.‬ ‫-נו, יא זבל.‬
‫אל תלכי לשם.‬ ‫-אתה מתחיל להיכנס לזה?‬
‫די.‬ ‫-קדימה. תכה אותי.‬
‫נו, לעזאזל.‬ ‫דמיין שאני דופקת אותה חזק מול השלישייה.‬
‫אני תופסת את הכלבה המלוכלכת‬ ‫ודופקת לה בדלת האחורית!‬
‫אתה דופק לה בדלת האחורית, יא מניאק?‬
‫אור, את בסדר? לעזאזל!‬ ‫-ואו, איזה אגרוף.‬
‫אני נשבע, חשבתי שהיא תתחמק.‬
‫לא היית צריך להכות אותה כמו אידיוט.‬
‫גרמת לה לאבד את ההכרה.‬
‫סליחה, אבל היא אמרה, "קדימה, תכה אותי".‬
‫היא שכנעה אותי עם דיבורי ה-MMA.‬ ‫-אתה אידיוט.‬
‫בכל מקרה…‬
‫וגם אתה, אוליב. לא הצלחת לעצור אותו.‬
‫מה?‬
‫כלום. לעזאזל.‬
‫אני מצטער. אני לא יכול להתרכז.‬
‫אני חושב על מה שהרופא אמר על אבא שלי.‬
‫ז'ראר, תמיד אמרת לי‬ ‫שאבא שלי מת מפיברומיאלגיה, לא?‬
‫זה מה שאימא שלך סיפרה לי אז.‬
‫אתה בטוח? זה כל מה שהיא אמרה?‬
‫מה רצית שהיא תגיד?‬
‫קראו לו לורן פריאנט, הוא היה איש עסקים.‬
‫הכול נורמלי לחלוטין. שום דבר מוזר.‬
‫אני אדם מבוגר עכשיו.‬ ‫אם הוא היה בעסק, תגיד לי.‬
‫איזה עסק, אוליב? תעשיית הטקסטיל?‬
‫לא, העסק. פשע מאורגן.‬
‫זו זכותי לדעת אם הוא נהרג בשוד או משהו.‬ ‫זה הכול.‬
‫אתה מדמיין.‬
‫אתה ממציא דברים.‬
‫ממציא דברים? זה מצחיק.‬
‫מה זה?‬
‫לעזאזל, היא ענקית.‬
‫לא!‬
‫אוי, לא.‬
‫אוליב?‬ ‫-מה אתה עושה שם?‬
‫אוליב, הפטריות האלה רציניות.‬ ‫-מה? אה, זה?‬
‫לא, יש לי את זה כבר חצי שנה,‬ ‫אבל זה כבר לא מדבק.‬
‫אני לא מדבר על הביצים שלך.‬ ‫אני מדבר על הפטריות שאכלנו.‬
‫יש להן השפעה מוזרה עליי.‬
‫מה זאת אומרת? אתה בטריפ?‬
‫לא!‬ ‫-נשבע לך.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-עזור לי.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-רגע…‬
‫תמשוך.‬
‫ואו.‬
‫ואו! לעזאזל!‬
‫אחי, מה זה?‬ ‫-מה?‬
‫לעזאזל, אתה שרירי בטירוף. כן.‬
‫איזה גוף מטורף.‬
‫לא יודע. אני עושה קצת שכיבות סמיכה.‬
‫לעזאזל! אפילו הזין שלך שרירי בטירוף.‬
‫מה זה גוש הבשר הזה?‬
‫הנקניק הזה מגיע לרצפה.‬
‫אלוהים אדירים, זה כמו מגלשת מים.‬
‫אל תבעט בו. אתה תשרוט את הכיפה.‬
‫רגע. אתה צודק. זה מתחיל להשפיע.‬
‫הוא מסתכל עליי.‬
‫לעזאזל, אני מרגיש את זה בראש.‬
‫גם אתה?‬
‫כן, אני מרגיש מוזר.‬ ‫-מטורף, לא?‬
‫זה מטורף.‬
‫כן, זה ממש מטורף.‬ ‫-אני יכול לגעת בו?‬
‫כן, תיגע, אבל…‬
‫אלוהים אדירים, המשקל…‬
‫אני לא מרגיש כל כך טוב.‬
‫זה כמו דיג'רידו.‬
‫אתה בטוח, קש קטן?‬
‫הוא עבד עם משפחת קוויאן?‬
‫כן, בדיוק, פנלופה.‬
‫כן, היא. הוא עבד ביחד איתה?‬
‫אתה בטוח שזה השם שלו?‬
‫עם ק' בסוף?‬
‫טוב, אחי. אין כמוך.‬
‫אתה יודע מה?‬ ‫אבוא לבקר אותך בקרוב, טוב?‬
‫טוב, אני אחזור אליך.‬
‫טוב, אני אסביר.‬
‫הוא נתן לנו שם, אבל…‬
‫השם נשמע ישן.‬ ‫"קש קטן" לוקח תרופות, מסכן.‬
‫לא ייאמן. לא אכפת לי מקש קטן.‬ ‫איך קוראים לו?‬
‫הוא אמר לוקה פינאנוק.‬
‫מעולה.‬
‫תפסנו אותו.‬
‫יש לי דרך ודאית לאתר אנשים.‬
‫אין מצב.‬
‫הגעתם ל-144.‬
‫את רצינית?‬
‫עיר?‬
‫פריז.‬
‫אמרת: "טרוביל".‬ ‫-לא. אמרתי "פריז", לא טרוביל.‬
‫פריז.‬
‫"פאריג'י".‬ ‫-שלום, איך אפשר לעזור?‬
‫כן, גברתי. לא "טרוביל". "פריז".‬
‫הגעת לטרוביל. תצטרכי להתקשר שוב.‬
‫אני צריכה לעשות הכול מההתחלה?‬ ‫-כן, לצערי.‬
‫טוב, בואי ננסה את טרוביל. מה לעשות.‬
‫איך השם?‬
‫פינאנוק, כמו ששומעים,‬
‫עם פ' כמו "פאריד".‬
‫כמו ששומעים, עם ק' בסוף, כמו "קטריק".‬
‫איזו סתומה.‬
‫נראה לי שמצאתי משהו…‬
‫גם אני.‬
‫תתכונן.‬
‫בטרוביל, אין אף אחד בשם "פינאנוק".‬
‫די. מספיק עם טרוביל וכל זה. אין לנו זמן.‬
‫הלוקה פינאנוק היחיד שמצאתי ברשת‬ ‫הוא יועץ כלכלי.‬
‫אמרתי לך. קש קטן לא מרגיש טוב.‬ ‫הוא נתן לי את השם של הבנקאי שלו.‬
‫זה ממש נחמד.‬
‫מה נחמד פה? זה לא הטיפוס שאנחנו מחפשים.‬
‫הוא אפילו מתנדב בבית מחסה לכלבים.‬
‫כרגע זה כל מה שיש לנו, אז שווה לבדוק.‬
‫נעקוב אחריו ונשתיל אצלו מיקרופון.‬
‫מיקרופון?‬
‫איזה שטויות.‬
‫מה אנחנו עושים פה?‬
‫לא היינו במקלחת?‬ ‫-אני לא מבין.‬
‫עברנו דרך הקיר הזה, או מה?‬
‫אנחנו לא יכולים לעבור דרך קירות, אוליב.‬
‫לעזאזל, אוליב.‬
‫אלה הפטריות.‬
‫הן גורמות להזיות.‬
‫לא!‬
‫זה אומר שאנחנו עדיין במקלחת?‬ ‫-לעזאזל, החרא הזה!‬
‫מעולה! יש מחשב.‬
‫אנחנו יכולים לשלוח הודעה למשטרה,‬ ‫ואז ימצאו אותנו.‬
‫אור ממש תשמח.‬
‫מה?‬ ‫-יש פה בגדים.‬
‫קח אותם!‬
‫לעזאזל!‬
‫מה?‬
‫השומרים! שמעתי אותם. אנחנו חייבים ללכת.‬
‫חייבים למצוא מקום בטוח.‬
‫קדימה. נעבור לתוכנית ב'.‬
‫מה זה תוכנית ב'?‬
‫זה לא עובד.‬
‫עזוב את זה.‬
‫אל…‬
‫טוב, גמרנו עם התוכניות.‬
‫אנחנו נצא מזה.‬
‫זה טוב. קדימה.‬
‫זהו.‬
‫אנחנו נתחבר לרשת‬
‫ונזעיק עזרה מייד.‬
‫לא! אוליב.‬
‫מה קרה?‬ ‫-זה מנותק.‬
‫לא! זה לא מחובר לחשמל!‬ ‫חבר אותו, אוליב!‬
‫יש פה שקע מול הפרצוף שלך.‬
‫זה מבקש סיסמה. אוי, לא!‬
‫בלי פאניקה.‬
‫אתה יכול לגלות את הסיסמה.‬ ‫-תחשוב!‬
‫יש חומת אש שמנסה לעצור אותי.‬
‫בוא נראה. שנינו.‬
‫בוא נראה מה אתה יודע.‬
‫מה דעתך…‬
‫על זה?‬
‫אוליב.‬
‫נכנסתי למערכת.‬
‫אלוהים.‬
‫לעזאזל, הם באים. בוא נעוף מכאן.‬
‫חייבים לזוז. קח את הדלגית הזאת.‬
‫קח גם את הפלנצ'ה. נכין משהו לנשנש.‬ ‫-טוב.‬
‫לעזאזל, לא לקחת אותם.‬ ‫-לא.‬
‫אנחנו לא יודעים איפה הם.‬
‫הלכתי איתם למקלחות,‬
‫ואני לא יודע לאן הם נעלמו.‬
‫אתה משקר.‬ ‫-לא.‬
‫אתם חושבים שאני מטומטם.‬
‫אני אשבור לכם את השיניים עם דוקרן קרח.‬ ‫אתם תתחננו שאפסיק.‬
‫תענו לשאלה שלי. זה פשוט.‬
‫איפה הם?‬
‫אנחנו לא יודעים, טוב? זו האמת.‬
‫גם את משקרת.‬ ‫-אנחנו לא יודעים איפה הם.‬
‫לעזאזל! בבקשה!‬
‫תפסיק.‬
‫תפסיק. אני מתחנן.‬
‫יש לך משהו לומר?‬ ‫-כן.‬
‫- סמיינטו, קולומביה -‬
‫טוב, בני, ז'וזף…‬
‫יום אחד הוא אמר שאם נברח מכאן ונזעיק עזרה,‬
‫נלך לכיוון הים.‬
‫לכיוון הים?‬ ‫-כן, הוא רצה ללכת לשחות.‬
‫לשחות.‬
‫טוב, אנחנו מתקדמים.‬
‫כן.‬ ‫-תשלחו כמה חבר'ה לחוף.‬
‫אני אידיוט ואת נביאה כל-יודעת.‬
‫מה את מנסה לומר?‬ ‫-ז'ראר שיקר לך.‬
‫אני מכירה אותו. אני יודעת מתי הוא משקר.‬ ‫-מה את רוצה שאעשה?‬
‫את רוצה שאירה בו כדי שהוא ידבר?‬
‫תירגע. תן לי לחשוב.‬
‫אני אמצא דרך אחרת להשיג את המידע הזה.‬
‫יש לי את הכתובת של המנזר.‬ ‫-מה?‬
‫יש לי את הכתובת של המנזר.‬ ‫-אין מצב.‬
‫מנזר סנטה מריה דל קרמן,‬
‫סמיינטו, קולומביה.‬
‫ראיתי את זה בכנסייה.‬ ‫-ואו. הייתי בטוח שאנחנו בדרום אמריקה.‬
‫סוף סוף אוכל להוציא את התוכנית שלי לפועל.‬
‫אני אוציא את כולנו מכאן.‬
‫מה זה החרא הזה?‬
‫זה בקבוק בשביל הים.‬
‫אני אכניס לשם פתק.‬
‫אתה צוחק?‬
‫להודעה האחרונה שנשלחה בבקבוק‬ ‫לקח 129 שנים להגיע.‬
‫ראיתי את זה בחדשות.‬ ‫-אני יודע.‬
‫בגלל זה אני מכין סירה קטנה.‬
‫אכניס פנימה את הבקבוק,‬ ‫וזה ייקח עשירית מהזמן.‬
‫בסדר.‬
‫לא הבנתי. מגניב, אז כולנו נינצל.‬
‫כן.‬ ‫-בעוד 13 שנה.‬
‫תגידי לי, חכמולוגית, יש לך רעיון יותר טוב?‬
‫אמרתי לך קודם.‬
‫נצית את התא, השומרים יגיעו,‬
‫אני אכסח אחד מהם,‬
‫זיהוי פנים, "מונסטריו", משטרה, ונלך.‬
‫כן.‬
‫מותק, את יודעת שאני אוהב אותך.‬ ‫אני לא רוצה להעליב,‬
‫אבל בהתחשב במכה שחטפת קודם,‬
‫אני אמשיך לעבוד על הסירה הקטנה.‬
‫ליתר ביטחון.‬
‫אין בעיה.‬
‫לעזאזל.‬
‫הצלחנו להיחלץ מזה.‬
‫ועוד בלי אף שריטה.‬
‫ההסוואה שלך ממש מוצלחת.‬
‫באמת?‬
‫אני גם רוצה צבע כזה.‬
‫תודה.‬
‫לעזאזל.‬
‫הינה הבית.‬
‫זה שיצא ממנו עשן. בוא נלך.‬ ‫-כן.‬
‫עצרו. תירגעו.‬
‫כן, אני יודעת.‬
‫קדימה.‬
‫הינה, גייטן.‬
‫זהו. תהיה חזק, גייטן!‬
‫- מייזון יוסף‬ ‫שוקולטייר - פריז -‬
‫שואו טיים!‬
‫ממש לא שואו טיים. אל תיסחפי.‬
‫אני בטוח שהבטלן הזה הוא לא הבחור שלנו.‬ ‫-בכל מקרה, המשאית שלך איומה. קפוא פה.‬
‫אפילו בחוץ חם יותר.‬ ‫-מה לעשות. זה מקרר.‬
‫יש לי פה פסל שוקולד של שחקן כדורגל‬ ‫בגודל מלא.‬
‫אני מוסר אותו ברביעי.‬ ‫הוא שווה 6,000 אירו, כמו שחקן אמיתי.‬
‫לא נכון!‬ ‫-כן, כן.‬
‫הוא מעולה, רואים מייד שזה ליליאן תוראם.‬
‫את עיוורת? זה ז'ירו.‬
‫ז'ירו?‬ ‫-כן.‬
‫אם כך, זה ממש גרוע.‬
‫זה ממש מחורבן.‬
‫זה לא דומה לו בכלל. העיניים לא בכיוון.‬
‫הוא מס' תשע. הוא עושה ככה…‬
‫ואו. אתה צריך להכין אחד חדש. מצטערת.‬
‫חוץ מזה, למה הוא צבוע בשחור?‬
‫זה גזעני. גזען!‬
‫זה לא גזעני. הבחור אוהב שוקולד מריר.‬
‫זה מה שאמרתי.‬
‫זה גזעני לאהוב שוקולד מריר‬
‫כשאתה לבן.‬
‫מה אתה עושה שם, חמוד?‬ ‫-זה עובד.‬
‫באימא שלי, זה עובד.‬
‫בוא.‬
‫תיכנס, חמוד.‬
‫הינה. זה עובד.‬ ‫עכשיו נוכל להאזין.‬
‫הינה. קח ביסקוויט.‬
‫קדימה.‬
‫- בֶּנה הקטנה -‬
‫לא חשבתי שככה תצא הסירה.‬
‫נו, טוב.‬ ‫-אוף, זה מתחמם.‬
‫- SOS מנזר סנטה מריה דל קרמן‬ ‫סמיינטו, קולומביה -‬
‫קדימה.‬
‫- התקשרו לצרפת‬ ‫משפ' חזן -‬
‫תגיד, אבא,‬ ‫איך אתה מתכוון להשיט את הסירה הקטנה שלך?‬
‫אל תדאגי בקשר לזה.‬
‫הכול מתוכנן.‬
‫קדימה, בנה שלי.‬
‫שוטי.‬
‫שוטי, בנה שלי.‬
‫לעזאזל! לא!‬
‫אל תעשי לי את זה, בנה שלי.‬
‫לעזאזל!‬
‫קדימה, מהר, אוליב.‬
‫אוליב!‬
‫אוליב?‬
‫בוא, בן.‬
‫בוא תאכל את הלחם שלך.‬
‫אבא?‬ ‫-כן, זה אני.‬
‫בוא.‬
‫קח.‬
‫נכון שקצת נעלמתי בזמן האחרון,‬ ‫אבל אתה עוד מזהה אותי, לא?‬
‫כן, ברור.‬
‫אני מצטער. גם לי לא היה פשוט לאחרונה.‬
‫אני במנוסה.‬
‫לעזאזל! מה עשו לך?‬
‫ז'אקו ואני שדדנו איזה מקום, ועשיתי טעות.‬ ‫היינו צריכים לברוח מהשוטרים.‬
‫רואה את זה?‬
‫ז'אקו מסרין?‬
‫ברור.‬
‫ובכל מקרה, אתה יודע שמבטאים את זה "מרין". ‬ ‫ז'אקו הוא הסנדק שלך. אל תעשה בושות.‬
‫כן, סליחה.‬
‫ואל תשכח לעולם‬
‫שהתפוח לא נופל רחוק מהעץ.‬
‫בסדר?‬
‫התפוח לא נופל רחוק מהעץ.‬ ‫-בדיוק.‬
‫יופי.‬
‫לא נופל רחוק מהעץ.‬ ‫בסדר, אבא.‬
‫בואי הנה.‬
‫מה נשמע?‬
‫לא משהו.‬
‫את צריכה למצוא את אוליב.‬
‫כן, בדיוק. לכי.‬
‫דני?‬
‫כן? זה דני.‬
‫ז'וזף, בוא, תצטרף אליי.‬
‫ערב טוב.‬ ‫-מה שלומכם, ילדים?‬
‫מה שלומכם, מתוקים? אתם בסדר?‬
‫עאידה.‬
‫מישהו מצא את שרשרת החסינות‬
‫ורוצה להשתמש בה הערב?‬
‫כן.‬
‫תראה לי אותה, ז'וזף.‬
‫היא לא אצלי.‬
‫טוב מאוד.‬
‫כולכם הצבעתם.‬
‫ועכשיו נעבור לספירת הקולות.‬
‫הינה פתק ההצבעה הראשון.‬
‫ז'וזף.‬
‫לעזאזל. לא.‬
‫זו היית את, נכון?‬
‫ז'וזף.‬
‫זה בטח שלך.‬
‫קדימה. ויליאם.‬
‫ויליאם.‬
‫יש!‬
‫זה הקול שלי. תאכל את זה, מניאק.‬
‫שני קולות נגדך, ז'וזף.‬
‫קול אחד נגד ויליאם.‬
‫ויליאם.‬
‫-לא.‬
‫כתוב "ז'וזף".‬
‫מה?‬
‫ילדים, הצבעתם נגד אבא שלכם?‬
‫זה פתק אחד לפני האחרון.‬
‫והוא יכול להיות הקול המכריע.‬
‫בבקשה, שיהיה כתוב "ויליאם".‬
‫ז'וזף.‬
‫לעזאזל, אני לא מאמין.‬
‫אמשיך לפתק האחרון.‬
‫למרבה הצער, הוא לא ישנה את התוצאה.‬
‫טוב, מה הטעם? אני עף מפה.‬
‫ז'וזף.‬ ‫-ז'וזף.‬
‫כן.‬
‫ז'וזף, קח את התיק שלך,‬
‫תביא את הלפיד שלך, ובוא איתי.‬
‫ז'וזף,‬
‫חברי שבט חזן-בנקיקיר‬
‫החליטו להדיח אותך,‬
‫וההחלטה שלהם סופית.‬
‫בוא תעמוד לידי.‬
‫יש לך הזדמנות לומר כמה מילים אחרונות‬ ‫לבני המשפחה שלך.‬
‫טוב, לא אשקר. אני מאוכזב מאוד.‬
‫עצוב מאוד.‬
‫עאידה, יש לי בקשה אחרונה.‬
‫אם מישהו ידפוק לך בדלת האחורית,‬
‫כמו ויליאם,‬
‫תבטיחי לי, בבקשה,‬
‫שלא תעשי את זה מול הילדים.‬
‫זה מסוכן.‬
‫ואתה, ויליאם…‬
‫למרות שלא אכפת לנו זה מזה,‬
‫אם תדפוק לעאידה בדלת האחורית…‬
‫כן?‬
‫בבקשה,‬
‫אל תעשה את זה מול הילדים.‬
‫תגיד לי, ז'וזף,‬ ‫מה זאת אומרת "לדפוק בדלת האחורית"?‬
‫זה ביטוי‬
‫שפירושו "בתחת".‬
‫הבנתי.‬
‫וכמה מילים אחרונות לילדים שלי.‬
‫ילדים…‬
‫אם ויליאם ידפוק לאימא בדלת האחורית, ‬
‫תעצמו עיניים, טוב?‬
‫זה מסוכן.‬
‫זהו.‬
‫ג'ו?‬ ‫-כן?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫כלום.‬
‫בוא נזוז.‬
‫יש לזה ריח של חרא.‬
‫אני עומד להקיא. אני נשבע.‬
‫אתה בסדר, אבא? צריך עזרה?‬
‫אל תתחילי גם את.‬ ‫את לא רואה שאני כבר עמוק בחרא?‬
‫עמוק בחרא.‬
‫הינה!‬
‫היא נשטפה. בנה שלי שטה לדרכה.‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫אין לי מושג.‬ ‫הם בטח חושבים שאנחנו עובדים יחד.‬
‫יקירה, אני כל כך שמח לראות אותך.‬
‫כלומר, אני לא שמח.‬ ‫אבל אני בכל זאת שמח.‬
‫רגע, אני מלא בחרא.‬
‫כל כך פחדתי.‬ ‫-מתוקה.‬
‫איפה האחרים?‬
‫הם לקחו את סבתא כשהגענו לכאן.‬
‫איזה קרטל לקח אותה.‬
‫אלוהים, זה נורא.‬
‫לא, את בטוחה כאן. אל תדאגי.‬
‫אני כאן.‬
‫אני יודע איך לטפל בפושעים.‬
‫מה זאת אומרת, אתה יודע איך לטפל בהם?‬
‫גילינו שהם רוצים ל…‬
‫רגע. אל תפחידי אותה.‬
‫הכול יהיה בסדר, אהובתי.‬
‫הקרטל לקח גם את ז'וזף ואוליבייה?‬
‫לא, הם עשו שטויות ונעלמו.‬
‫ואתם יודעים לאן הם הלכו?‬ ‫-כן, לבית הקטן מאחורי היער.‬
‫אבל אמרתי ללאונר שהם הלכו לים‬ ‫כדי להטעות אותו.‬
‫זו טכניקה ישנה של המוסד.‬
‫מעולה.‬
‫מושלם.‬
‫אהובי.‬
‫חכי רגע.‬ ‫-לא אכפת לי.‬
‫אני אלך לשם, בלי סיבה מיוחדת.‬
‫אדוני? אימא שלך ביקשה למסור לך את זה.‬
‫- הם הלכו למזקקה -‬
‫מזקקה?‬
‫קדימה, למה אתה מחכה?‬
‫זה מתחיל לרדת. אני מרגיש טוב יותר.‬
‫כן, גם אני.‬
‫אבל אני גמור.‬
‫אני ממש צמא. כואב לי הראש בטירוף.‬
‫תחזיק מעמד. עוד 200 מטר מגיעים.‬
‫זו לא סירנה של ניידת משטרה?‬ ‫-אני לא שומע.‬
‫היי, זו מכונית משטרה.‬
‫היי! עצרו!‬
‫משטרה!‬ ‫-"פוליסייה"!‬
‫בבקשה!‬ ‫-הם מהבהבים בפנסים.‬
‫אנחנו באים!‬
‫טוב, אנחנו באים!‬
‫בוא מכאן.‬
‫אתה מבין אותי, אדוני?‬
‫כן, אני מבין.‬
‫אל תדאגו.‬
‫אתם בטוחים לחלוטין.‬
‫אנחנו נטפל גם במשפחה שלכם.‬ ‫אבל קודם ניסע לתחנת המשטרה.‬
‫תחנת משטרה.‬
‫זה טוב.‬
‫ניצלנו!‬
‫זה מעולה. נוכל להציל את כולם.‬
‫לעזאזל, כל כך פחדתי.‬
‫רגע. זה המנזר?‬
‫הם לוקחים אותנו בחזרה למנזר.‬
‫הכול בסדר. אנחנו הולכים הביתה.‬
‫לעזאזל, הינה לאונר.‬
‫לא נכון.‬ ‫-לא. לעזאזל.‬
‫אני לא מאמין.‬
‫אז מה, זבלים,‬ ‫ניסיתם ללכת בלי להגיד שלום?‬
‫לא, ממש לא. אוליבייה ואני פשוט…‬
‫אני אפילו לא מקבל נשיקה על הכיפה?‬
‫לא אמרתי לכם להיזהר?‬
‫כן.‬
‫אתם רוצים לשחק?‬
‫אז בואו נשחק.‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬