EN SERIE FRA NETFLIX
-Foretagende -Familie
Godt!
Familien er genforenet, og vi kan lege sammen.
Glem ikke fornøjelserne.
Vælg et stykke papir.
Vælg et.
Léonard…
Vælg et.
Nå…
Hvad er så navnet?
Nej. Jeg beder dig.
-Giv mig den. -Léonard.
Giv mig den!
Ibrahim.
Er det et af dine børn?
Han er en baby.
En baby.
Det er enestående. Babyer giver mindst 150.000 dollars.
Tag den, José.
Bed Miguel sende en til Paris efter ham.
Tag ikke mine børn.
Tag William.
Nej, ikke William.
William er min akilleshæl. Jeg elsker ham mere end mine børn.
Vær sød ikke at tage ham. Tag ham. Jeg har tænkt over det. Tag ham.
Han vil forstå.
Jeg er ikke et fjols. Vi holder os til Ibrahim.
Bare rolig. Alt bliver til det bedste.
Han får god behandling.
Léonard, vi ville ikke flygte. Jeg sværger. Vi var høje.
-Ja. -Vi var ikke os selv. Vi tog svampe.
Vi ved ikke, hvordan vi kom ud.
Vi ville tilbage til klosteret. Vi for vild.
Godt, politiet kom. Og gudskelov var de korrupte og kunne køre os tilbage.
Og de kendte vejen tilbage til klosteret.
Det var som en drøm.
-Som i en musical. -De ti bud.
Hvad handler det her om?
Den er meget kendt.
Det er en musical med Moses, lovens tavler…
Det var et stort hit.
Der var fyren fra bandet Pow Wow.
Han havde intet hår foran, alt var bagved.
Vi sagde altid:
-Alt er bagved. -Det er sandt.
-Han var egypteren. -De var rivaler. Der var israelitter…
-Sangen "Mon frère" var et hit. -Et hit.
Min bror, min bror
Der var plexiglas mellem hænderne.
Det repræsenterede havet.
-Er det havet? -Ja, ikke bare plexiglas.
-Dove Attia producerede den. -Vent!
Jeg talte om svampene.
Hvorfor taler du om israelitter?
-Hvad er svampene? -Dem.
Det var dem, vi tog.
Det er en magisk svamp med enestående egenskaber.
Vent. Hvor kommer de fra?
Det er et produkt, vi udviklede med bedste.
Det skulle snart på markedet, men vi havde ikke tid.
Men det er som en atombombe. Det er vildt stærkt.
Det var noget, vi ville gøre som familie, men så bortførte du os
og trak tæppet væk under os. Men vi kan lave det sammen.
Et samarbejde ville være fint.
-Det er indbringende. -Masser af gysser.
Prøver I at snyde mig?
-Nej. -Prøv selv.
Snyder I mig, låser jeg jer inde med rotter,
og I skal sutte min pik, for at jeg skåner jer. Er vi enige?
Selvfølgelig.
Léonard, prøv. Prøv, hvis du ikke tror på os.
Det er ulækkert. Det er hårdt og smager slimet.
Men vi havde den vilde idé
at putte det i nogle falafelkugler.
-Og vi ville endda kalde det FalafeLSD. -Ja.
FalafeLSD.
Et ret fængende ordspil.
For at øge salget.
Vent.
Léonard ikke er klar. I vil sætte ham på et rumskib, når han aldrig har fløjet.
Ja!
-Det er nok for meget for dig. -Hvad er det med et rumskib?
-Kom nu, gamle mand. -Det er ret stærkt.
Tre er meget.
Det er en stor rejse.
Hvem er hun?
Catherine. En fornøjelse.
Ja, det er min…
De troede, hun arbejdede med os.
-Okay. -Ja.
-En fornøjelse. -I lige måde.
Kom her, lille fyr. Op med dig.
-Youssef, han taler. -Ja!
Han sagde "dobro je". Det er serbisk. Men hvad betyder "schlik-min-noschy"?
Pis, denne bolsjevik er besværlig.
"Schlik-min-noschy"…
Jeg kan ikke finde det.
Fandens.
"Schlik-min-noschy"…
For helvede.
"Slik mine nosser." Det er fransk.
-Hvalpen skal slikke hans nosser. -Hvad?
Jeg ville have gjort det samme.
-Det ville du også. -Nej.
God hund.
Ikke dilleren.
Fuck, du havde ret.
Og så?
Det er klamt.
Vent. Han er færdig med nosserne. Han går videre.
Hold nu op.
Det lader til, at svinet kan lide det.
Du er underlig.
Clém? Hvad gjorde du ved Giroud?
Ja, jeg var lidt lækkersulten.
Pis.
Jeg elskede det.
Ikke så meget som ham.
Den hvalp er virkelig vild.
Han havde nok lort i røven. Helt sikkert.
Det elsker hunde.
De går amok efter små stykker i håret.
Små slyngler.
Er du vågen? Er du okay?
Ja, jeg er okay.
Jeg tænkte bare, det er længe siden, han tog svampene.
Bare han ikke er død.
Jeg håber, den skiderik er død.
Jeg håber, han dør.
Du har ret. Jeg håber også, han er død.
Det dumme svin.
Han er så ung. Det ville være trist.
Du siger det, fordi du er for sød.
På samme tid elsker jeg dig af den grund.
Ser du, Catherine…
Jeg tror, jeg kunne dø for dig.
Når vi er ude herfra, tager vi på min båd, og vi to rejser verden rundt. Okay?
-Okay. -Ja.
Pis.
Det, I gav mig, slog mig flad som en pandekage.
Som et slag med en spade Det var astronomisk.
Jeg fortæller jer det meget hurtigt.
Jeg tog en tur…
Jeg var i et lukket rum,
som viste sig at være min mors livmoder.
Det indså jeg bagefter.
Håret stak sådan ud. Lige ud af hendes fisse.
Jeg blev født for anden gang på min rejse.
Det er derfor, jeg ville spørge, om du kunne lave et kilo falafel?
Det, du fortalte mig om.
Du har 15 dage.
Okay, perfekt. Vi starter i morgen tidlig.
Okay, så ser vi, om det virker.
Så kan det føre til større ordrer.
Så lader jeg mandens børn være.
Okay?
Kan vi så finde ud af, hvordan det går med bedstemor?
Først giver du mig en liste over udstyr.
Så kan vi…
Det snakker vi om, når der er tid.
Og jeg skaffer, hvad du har brug for.
Nå, men tak. Det var som et digt. Det produkt, I gav mig.
I bør vide, at det vil fungere til jeres fordel.
Okay?
Hils, hvem du vil fra mig.
Han tog tre.
Jeg ved ikke, hvem Pénélope er, men stakkels pige.
Hun må være tæt på ham.
For en tatovering over røven må hun have givet ham sorte kys.
Hvad?
Hans røv.
Hvad mener du?
Mellem ballerne. Numsehullet.
-Jo! -Hvad? Undskyld.
Hvorfor forstår du det ikke?
Han smører Nutella på sine nosser.
Stakkels Gaëtan. Jeg håber, han bare får en slem diarré.
Youssef! Det ringer.
-Hallo, hr. Cavillan? -Cavillan!
Han sagde Cavillan! Jeg sagde jo, det var ham!
Hold kæft! Lad mig lytte.
Hvad er uventet?
Hvad?
Om 15 dage? Det er kompliceret, mr. Cavillan.
Jeg ved ikke, om kirurgen er klar til at høste organerne om 15 dage.
Okay.
Så jeg må finde en anden kirurg.
Jeg giver Dem besked.
De svin.
De tager deres kønsdele.
Du forstår det ikke.
Det her er organhandel, nyrer, lunger…
Så vil Olivers diller være intakt.
Men en nyre er vigtig, ikke?
Ja, selvfølgelig!
Men han vil hyre en anden kirurg.
Og det er godt for os.
Vi må besøge ham og få ham til at hyre os.
Oliviers pik…
Jeg savner den.
Når jeg taler om den, stopper mit hjerte, og min fisse åbner sig.
Stop nu, Clémentine.
Ved du hvad? Jeg har hovedpine.
Ikke mere snak. Jeg mangler skiftetrusser.
Hold nu op.
Alle svampe er her bag røret. Se.
-Okay. -Se.
-Der er mange. -Hej. Aure?
Du gjorde det godt.
Det giver os tid til at blive organiseret og finde en flugtvej.
Hvad taler du om?
-Hvad taler jeg om? -Ja.
Jeg må gå. Jeg må advare Aïda om, at børnene er i fare.
Lad mig påpege, at hvis de er i fare, er det, fordi I forsøgte at flygte.
Idioter!
Havde I tænkt jer at hente os?
-Selvfølgelig. Seriøst? -Jeg spørger bare.
-Vi tog af sted for at få hjælp. -Det nytter ikke. Politiet er korrupt.
Så er vi enige. Ikke flere flugtforsøg. Vi fokuserer på svampene.
Men hvordan dyrker vi svampe?
Vent. Er det ikke sandt? Svampene er ikke fra Ludmila?
Nej, men det er ligemeget? Jeg ved, hvordan man dyrker dem.
Bedste lærte mig at få dem til at slå rod. Mycelium er nøglen.
Mycelium er nøglen…
Og Catherine studerede biologi.
Du kan hjælpe, ikke?
Det er sandt. Jeg ved lidt.
Super.
Ja. Hun er virkelig god.
Og hun er en stor Enrico-fan.
-Hvad har det med det at gøre? -Jeg siger det bare.
En stor fan.
Fedt. Okay. Catherine, vi kender ikke hinanden.
Jeg har intet imod dig, men jeg satser ikke børnenes liv på din viden.
Okay? Og heller ikke på dig eller dit mycelium.
Okay, jeg ødelagde pastraen. Men jeg kan lave svampe.
Kan du stole på mig?
Okay. Gør det.
Gør det. Jeg stoler på dig.
Tak.
Jeg stoler ikke på hende.
Jeg lover dig, de svampe er vanvid.
Du kan godt glæde dig.
Jeg tror ikke, vi er klar til det.
Du bør blive hos dem for at analysere, hvordan de virkelig dyrker dem.
Du forstår det ikke. Der er ingen svampe. De løj.
De har aldrig arbejdet med Ludmila. De ved intet. Ryg ikke her.
Vent. Med eller uden Ludmila, hvis de solgte os den, kan de dyrke den.
-Kan vi blive enige? -Måske.
Ja. Hvad har vi at miste?
Vi risikerer at irritere kartellet. Så jeg forbyder dig det.
Forbyder du mig det?
-Ja, jeg forbyder dig det. -Okay.
Lad os se Gérard og fortælle ham,
du hellere vil dræbe hans børnebørn end lave botanik.
Lad os se hans ansigt, når han ser, hvad der er bag masken.
Kom nu.
Kom. Afsted.
Godt.
Okay, Léonard.
Stop. Jeg går tilbage.
Klogt træk.
Hvis du vil have fred fra dem,
så ville jeg spørge Guzman, hvordan Ludmila har det.
Kan du give mig shampooen?
Aure? Kan du give mig shampooen?
Er du okay?
Ja, undskyld.
-Her. -Tak.
Det er bare de to…
De fik mig til at tvivle på mig selv.
Jeg er ikke sikker på, jeg kan dyrke svampene.
Lyt ikke til dem. Selvfølgelig kan du.
Og jeg er her.
Vi gør det sammen.
Bare rolig.
Tak.
Tak. Det er sødt af dig. Du har ret.
Pokkers, det er tungt.
-Gérard? -Hvad?
-Jeg så min far, da jeg hallucinerede. -Alle tiders.
-Hvordan var han? -Han var i Mesrines bande.
En rigtig gangster og ret flot.
Nej, vent! Det er for tungt for dig, skat.
Jeg hjælper dig.
Han var gangster. Så jeg tænkte, det er derfor, det er i mit blod.
Ja. Og så var det bare en hallucination.
Ja, men alligevel…
Okay.
Kunne I starte? Er vi klar?
-Ja. -Storartet.
-Hr. Leonard. -Ja?
Goddag. Jeg har en lille anmodning.
Ikke noget stort.
Kan vi lave et lille soveværelse her?
Så Catherine og jeg… Du forstår, hvad jeg vil sige.
Hvad?
For med børnene er det kompliceret.
Her er låst om natten. Jeg låser alt.
Det er en sovesal. Du er ikke hjemme hos mor.
Nå, min mor…
Hvad med din mor?
-Intet. -Okay.
Jeg advarer jer nu. Jeg giver jer 15 dage til at levere svampene.
Hvis det her går galt, hvilket vi ikke håber sker,
så er det måske ikke godt for denne mands børn.
Okay? Er det forstået?
Ja, det er forstået.
-Det er forstået. -Meget godt.
Men til gengæld…
Må vi få at vide, hvordan vores bedstemor har det?
Jeg har en overraskelse. Følg med mig.
Kom nu.
Okay, Pablo. Jeg er ikke dum. Jeg ved, hvor jeg skal kigge.
Jeg har set et kamera før.
Mine bubbeleh,
jeg savner jer.
De behandler mig godt her.
Men de fik mig til at forstå, at jeg ikke må lave numre,
ellers går det ud over jer.
Det virker vel begge veje, så vær kloge.
Afgrøderne vokser godt her.
Hvad? Ser du ikke, jeg taler med min familie.
Hold kæft, røvhul.
Jeg lærer spansk hurtigt.
Søn af en luder.
Det er en tosse, der er dum som en dør.
-Hun er ligeglad. -Hun giver dem besked.
Så…
-De er gode. -Som altid.
Godt. Min lille Aure.
Jeg tænker på dig.
Stol på dig selv, og tag gode beslutninger for familien.
Fyld op til 2,5.
De virker stærke, men i virkeligheden har de brug for dig.
Gérard, selvom du ikke altid ser klart med dine dromedarøjne…
Jeg ville ikke sige det til dig, men jeg savner dig.
Så er det sagt.
Det er ikke fransk.
Ingen klager her, og det deprimerer mig.
Olivier…
Du også er deprimeret på grund af Clémentine.
Men bare rolig.
Det skal nok gå.
Hvad angår dig, Joseph…
Min lille prins…
Du ville ofre dig selv for at redde os.
Og det var stort af dig.
Men det var igen dumt gjort.
Med min alder var det mig, der skulle gå.
Så jeg håber ikke, du er sur på mig.
Du har stadig meget at dele med dine børn.
Du har en fremtid, selvom det måske ikke er den, du forestillede dig.
Men det er også godt at lade skæbnen overraske dig.
Og hvis tingene synes at være ustabile,
så berolig dig med,
at livet har overraskelser, som vi aldrig havde forestillet os.
Spiller du ikke spil for at få gang i maskineriet?
Og når vi holder sammen, lytter til hinanden,
og vores energi konvergerer,
kan vi opnå fantastiske ting.
Utroligt.
Når vi arbejder som familie…
Hvorfor i bakkerne?
Så sætter de dem…
… kan vi ikke slås.
Vi ses senere.
Jeg er færdig.
Den anden idiot vinker til mig.
Jeg skal tilbage på arbejde.
Mine kære, mine børn, mine bubbeleh, vær forsigtige, stærke og modige.
Jeg elsker jer og tænker på jer.
Okay, jeg prøver falaflen.
Vi putter dem i og ser, om det virker.
-De brunes virkelig godt. -Ja.
Ikke for længe. Raspen kan brænde på.
Jeg er ligeglad!
-Lort. -Pis.
-Pis! -Det er utroligt.
Hvad er der med de lortelamper?
-Pis. Intet virker her. -Du bløder.
Hvad mener du?
Det er ingen lortelampe. Den er skrøbelig. Rør den ikke.
Lige pludselig siger det bum!
Hun er stresset.
Det går ikke med svampene.
-Bro. -Hvad?
-Jeg så en computer i det næste rum. -Okay.
-Bag væggen er der en computer. -Ja.
Vi må finde ud af, hvordan vi når den. Så kan jeg advare Aïda om børnene.
Nej, slap af. Svampene ser ud til at slå rod. Det går fint.
Gør de det? Måske er det havesvampe.
Gode til salat, men er de ikke hallucinogene, sælger han mine børn.
Hvad var det?
For fanden!
Den ting er farlig.
Kom ikke for tæt på. Jeg skruer ned.
Vent, bro.
Vi kan lave en bombe.
Jeg arbejdede på l'As du Falafel et halvt år.
Jeg taler ikke om falafel, idiot.
Jeg taler om en rigtig bombe.
Se.
Vi tager gasflasken
og kaster den mod væggen. Det springer i luften. Vi når computeren.
Når Léonard ser et hul, flipper han ud.
Et uheld. Ulykker med frituregryder sker på restauranter hver dag.
Okay, ja.
Gør vi det?
-Ja! -Men vi siger det ikke til de andre.
-Godt. -Hvad så nu?
Vi tager dem ud.
De første ser gode ud.
-De er stegt rigtigt. -De ser fine ud.
Dette er den nye version med en smule spidskommen.
-En smule spidskommen. -Ja.
Onkel Anders lille hemmelighed.
Mange tak, Joseph. At lære traditioner er meget vigtigt for mig.
Der er ingen hemmeligheder mellem os.
Nej. Tak.
Ses senere.
Hvorfor har hun altid næsen i vores lort? Med hendes lille notesbog.
Røvirriterende.
Hun kan sætte næsen i mig, når hun vil. Hun kan endda sætte hele ansigtet i røven.
Du er skør. Hun er lækker.
Jeg væmmes.
Undskyld.
Gérard skød papegøjen med den kvinde.
Hun ligner en fra en swingerklub.
Se lige der.
Jeg mindes min barndom.
Lørdag aften med min lille Kleenex, mens jeg ser en krypteret kabelkanal.
Fint, Canal. Jeg ser hellere M6
søndag aften efter Culture Pub med klamme piger.
Jeg ville tage Kleenex og tørre min røv. Så meget lort er der.
-Er hun ikke lækker? -Hold nu op.
Hvor var vi?
Giv mig bomben, for pokker!
Forsigtigt.
Jeg klarer det.
-Er det sådan, det virker? -Bare rolig.
Det er i mit blod. Husk, at min far er en rigtig gangster.
Det er ikke kun din biologiske far. Din opdragelse er vigtigst.
Læg den væk.
Kom nu.
Det er hårdt sagt.
Men med det, du gennemgår med trillingerne, er det modigt.
-Hvad mener du? -Hvis vi aldrig kommer ud…
Jeg siger ikke, det sker, men så vil William opdrage dine børn.
Stort af dig at acceptere det.
-Det har intet med det at gøre. -Jo.
Nej.
I sidste ende er opvæksten vigtig, men det er ikke fundamentet.
Det er den biologiske far. Det er det, der gives videre til barnet.
Det er dna, personligheden, det gode udseende, det er vigtigt.
Opdragelsen er som voks på en bil.
Men bilen er den biologiske far.
Det er ikke voksen.
-Så jeg er en rigtig gangster. -Ja, du er en rigtig gangster.
Lad ingen sige det modsatte.
Tak, bror.
Hr. Finanouk,
jeg er Muriel Prévot, tidligere kirurg, specialiseret i organtransplantationer.
Blære, lever, øje…
Og det er min assistent,
Mohammed Ben Affleck.
Nej.
Ben Aflahak.
Lahak, retfærdigheden.
Som vi sagde, skifter vi helt karriere
for at få mindre stress i vores liv.
Derfor…
…vil vi gerne åbne en vandpibebar.
En vandpibe-kattebar.
-Med katte og vandpibe. -Nej.
Jo.
Vandpibebarer er et hit, hvorfor ikke kombinere?
Vandpibe med smag af Whiskas, Sheba, Friskies.
WC skal være en stor kattebakke.
Super økologisk.
Kunder kan selv dække deres efterladenskaber med grus.
Fyldt med overraskelser. "Hvad er det? En lort!"
Jeg ser et hul på fire år.
Der er intet på Deres cv.
Godt gået.
Han har et godt øje.
Mohammed, du kan sige det.
Kom så. Intet at skamme sig over. Du har betalt din gæld til samfundet.
Vær modig. Kom nu.
Jeg røg ind for bræk.
-Indbrud. -Indbrud.
Og siden hr. Ben Aflahak…
Det er svært.
Da Mohammed er en mand af principper,
ville han ikke stikke sine kumpaner.
Han fik, som de siger på gaden,
fire års fængsel.
Tilbage til projektet.
Det er derfor, vi gerne vil have et lån på 150.000 euro.
150.000?
Og vi er villige til at gøre hvad som helst for at få pengene.
Virkelig hvad som helst.
-Forstår De? -Han har forstået.
-Hvad som helst. -Kom nu.
Falaflerne ser gode ud. Man kan ikke engang se, der er svampe i.
-Hvordan går det for dig? -Jeg skal bruge to timer.
Jeg skal færdiggøre hullet og smide bomben i.
Og her er olien til Olive!
-Tak. -Olivenolie!
Olivenolie! For fanden! Jeg har aldrig gjort den forbindelse.
Olivenolie.
Godt. Er I klar?
Ja!
Klar om to timer.
-To timer? -Ja, i det mindste.
Der er en tallerken falafel klar. De skal spises varme.
Ja, men vi skal lave dem alle.
Lad dem hvile. Det tager tid.
Og dem, vi laver, er gourmetmad.
Vi laver ikke gastronomi.
-Léonard venter. Jeg henter ham. -Nej!
-Aure! -Hvad?
Vi ved ikke engang, om svampene virker.
Okay.
-I har ingen tillid. -Det handler ikke om tillid.
Jeg tror, vi skal prøve dem først og så hente ham.
Han har ret.
-Du har ret. I prøver dem. -Prøver vi dem?
Ja, vi prøver dem. Gør, hvad du skal.
Nej, jeg bliver her. I kender virkningerne.
-Jeg bliver. -Lad os prøve.
-Skal vi prøve? -Intet problem.
-Her, Jo. -Så går det løs.
-Smag. -L'Chaim.
-Kom. L'Chaim. -Her.
Ja, sådan.
-Du milde. -Det er godt.
-Sikken godbid. -Hvorfor spiser I som egern?
Er I bange for at blive høje?
Nej, det er bare tungt.
Jeg har spist. Jeg vil ikke prutte hele dagen.
Det er ligemeget. Léonard spiser det hele.
Spis det på en normal måde.
Okay, lad os gøre det. Så er det nu.
-Kom så. En, to, tre. -Kom så.
Fire, fem, seks.
-Når du vil. -Tager I pis på mig?
På syv? Okay, seks, syv.
Okay, otte! Syv, otte…
-Pis. -Stop det.
Kom så, fart på!
Jeg fatter det ikke.
-For pokker. -Nemlig.
Hvordan smager det?
Det er fremragende.
Det er virkelig godt.
Vi ses senere. Jeg siger til, når det er tid.
Jeg bliver her. Jeg venter. Slug den.
Tror du, vi lader som om?
Det ser lidt tørt ud.
Åbn din mund.
Jeg spiste den.
Nu venter vi. Jeg er tilbage om 30 minutter.
-Okay. -Vi ses.
Pis. Glem falaflen. Kom og grav.
-Vi har kun 30 minutter. -Hvorfor?
-Virker svampene, behøver vi ikke bomben.
Og hvis ikke?
Okay. Kom nu.
Tag en kniv.
Vi må skynde os.
La Boule Rouge. Hallo?
Hvad?
Hazanerne?
Vent. Læg ikke på.
Vent.
-Mr. Gaston, det er til Dem. -Giv mig den.
Hallo?
Ja, hvem er det?
Jeg forstår det ikke. En lille flaske shampoo?
Med et brev?
Okay.
Tag et billede.
Og send det til mig med posten…
…e-mail.
Til: Enrico…
Snabel-a…
…Enrico, punktum…
Enrico punktum fr.
Enrico, ligesom Enrico Macias, din idiot.
Tak.
Farvel.
Okay?
En lille flaske shampoo med et brev.
Jeg forstår ingenting.
Det er godt.
Det er bueno.
Vi skal bare lave hullet i gasflasken.
Og vi er klar.
-Hvor langt er du med timeren? -Jeg satte den til ti sekunder.
Men du skal være ekstra påpasselig med
ikke at røre den, når du flytter gasflasken.
Okay.
Timer.
-Timer. -Ja.
Timer.
Hvad er der?
-Jeg tror, det virker. -Hvad?
Jeg tror, svampene virker.
-Sikke en lettelse. -Ja!
Mit hoved bliver varmt.
Det er gode nyheder.
-Vi har ikke brug for bomben længere. -Nej.
Lad os glemme bomben.
En sexbombe.
Aïda…
Du er så smuk.
Jeg er så glad for at se dig.
Jeg har noget vigtigt at fortælle dig.
-Hvad? -Jeg vil ikke lyve.
Jeg er trist over, du stemte mig ud hos Denis.
Men det er okay. Jeg elsker dig.
Der er gået 30 minutter.
-Ja, i det mindste. -Ja. Okay.
Okay, lad os gå.
Jeg ved, hvad jeg vil sige. Du og børnene er i fare.
I bør gemme jer.
Jo, det nytter ikke at sige det. Jeg er her ikke. Jeg er en hallucination.
Og så?
For fanden, det virker.
-Så hvis du vil redde os… -Ja?
-Advar mig i virkeligheden. -Okay.
Nej, vent. Se, hvad de laver, far.
Hvordan advarer jeg dig?
Kan du se bomben? Du skal sprænge den i luften.
-Sprænge? -Hvis du vil sende mig en mail.
Godt.
Rør dig ikke. Jeg taler med Olive.
-Olive? -Ja?
Aïda beder mig sprænge bomben.
Bombe!
Bombe. Virkelig.
Okay.
-De kysser. -Hvorfor?
De er totalt…
Se det ansigt, han laver.
Jeg tændte timeren.
-Den eksploderer om ti sekunder. -Hvad?
-Bomben! -Bomben!
-Eksploderer! -Den eksploderer!
For pokker. Olive?
Vi lavede et hul.
-Det virkede. -Ja!
Ja!
-Nej, Jo! -Hvad?
Det er den forkerte væg. Vi flyttede ikke bomben.
Pis.
-Åh nej, en katastrofe. -Pis.
Hvad fanden er det her?
Er I blevet vanvittige?
For fanden…
I brændte alle svampene!
Se.
Det er Léonards kat.
Kom her, mis.
Kom her.
Genkender du ikke din ejer?
Vil du ikke give mig et kys på dilleren?
Åh, det er balder.
Det, I gav mig, slog mig flad som en pandekage.
Jo, gå væk.
-Er I bange for katten? -Det er ikke en kat, Jo.
Tekster af: Michael Asmussen