EN NETFLIX-SERIE
-Familje… -…företaget
Bra.
Familjen är återsamlad och vi kan alla leka ihop.
Glöm inte att ha kul.
Ta en lapp.
Ta en.
-Léonard… -Ta en.
Då så.
Vad var det för namn?
Nej, snälla.
-Få se. -Snälla.
Ge mig den.
Ibrahim.
Är det ett av dina barn?
Han är en bebis.
En bebis.
Underbart. Man får minst 150 000 dollar för bebisar.
Ta den här.
-Be Miguel åka till Paris och hämta honom. -Ta inte mina barn. Snälla.
Ta William. Var så god.
Nej, inte William.
Ta inte William. Det är… Jag älskar William mer än mina barn.
Snälla, ta honom inte. Ta honom.
Jag har tänkt efter. Ta honom. Han förstår.
Jag är ingen idiot. Det blir Ibrahim.
Allt löser sig till det bästa. Han kommer att behandlas som en kunglighet.
Vi ville inte fly, jag lovar. Vi var höga.
-Visst! -Vi var inte oss själva. Vi åt svampar.
Vi vet inte ens hur vi kom ut. Vi ville gå tillbaka, men vi var vilse.
Lyckligtvis dök korrupta poliser upp som kunde köra tillbaka oss.
Och de hittade tillbaka till klostret. Det var som en dröm. Som en musikal.
-Les dix commandements, De tio budorden. -Vad pratar ni om?
Den är väldigt känd.
Det är en musikal om Moses och sten- tavlorna med lagen. Den var en stor hit.
Killen från bandet Pow Wow var med.
Han hade inget hår här framme, bara där bak.
Minns du vad vi sa när vi var fulla? "Han har allt där bak."
Han var egyptiern. De var rivaler. Den andra brodern var israelit.
-"Mon frère" blev en stor hit. -Stor hit.
Mon frère, Mon frère
-Det var plexiglas mellan deras händer. -Det representerade havet.
-Havet? -Ja, det var inte bara plexiglas.
-Dove Attia producerade. -Sluta! Jag pratade om svamparna.
-Vadå israeliter? Vad var det för svampar? -De här.
Det var såna vi tog.
Det är magiska svampar med exceptionella egenskaper.
Var fick ni tag på dem?
Jag och mormor har utvecklat dem under några år.
Och…
Vi skulle precis börja sälja dem.
Men vi hann inte. Det är riktigt bra grejer. Väldigt starka.
Ja, det var nåt familjen gjorde tillsammans,
men när vi kidnappades raserades våra planer.
Men vi kan utveckla dem tillsammans. Vi kan bli partner.
-Det blir en kassako. -Massor av stålar.
Försöker ni lura mig?
-Nej! -Testa dem!
Om ni lurar mig låser jag in er med råttor tills ni suger min kuk för att komma ut.
-Fattar ni? -Visst.
Testa dem, Léonard. Testa om du inte tror oss.
Fast de är äckliga. De smakar slemmigt.
En galen idé vi fick var att lägga dem i falafelbollar.
Vi tänkte kalla dem FalafeLSD. FalafeLSD.
-En smart ordlek. -För att öka försäljningen.
Vänta lite. Ni ser väl att Léonard inte är redo för det här?
Ni vill sätta honom i en rymdraket när han aldrig har flugit.
-Ja, det blir nog för mycket för dig. -Vadå rymdraket?
-Vad snackar du om? -De är starka.
Tre är väldigt mycket.
Det blir en rejäl tripp.
Vem är hon?
-Catherine. Trevligt att träffas. -Hon är min…
-De trodde att hon arbetade med oss. -Okej.
-Kul att träffas. -Detsamma.
Kom hit, gubben. Upp med dig.
-Youssef, han pratar. Youssef, han pratar! -Okej!
Han sa dobro je tidigare. Det är "bra" på serbiska. Men vad är "slicksh-mi-kuloje"?
Fan, den här bolsjeviken hjälper oss inte.
Slickshmikuloje.
Jag hittar ingenting!
Fan.
Slicksh-mi-kuloje…
Jävlar.
Slicka mina kulor.
Det är franska.
-Han sa åt valpen att slicka hans kulor. -Vad snackar du om?
Självklart. Jag hade gjort samma sak.
-Du med. -Nej.
Duktig vovve.
Inte snoppen.
Fan, du har rätt!
-Du ser. -Fy vad äckligt.
Han är klar med kulorna. Nu går han till rumpan.
Sluta.
Han verkar gilla det.
Du är konstig.
Du är…
Clém?
Var är Girouds hand?
-Jag blev lite sugen. -För i helvete!
Jag njöt verkligen. Inte lika mycket som han.
Den där valpen tar verkligen i. Jösses!
Han hade säkert bajs i rumpan. Garanterat. Hundar älskar sånt.
De små bitarna i håret.
De små skojarna.
Är du vaken, älskade? Mår du bra?
Jadå.
Jag funderade bara. Det var ett tag sen han tog svampen. Bara han inte är död.
Jag hoppas att den jäveln är död. Jag hoppas att han dör.
Du har rätt. Jag hoppas också att han dör.
Den jäveln.
Men han är så ung. Det vore sorgligt.
Så säger du bara för att du är för snäll.
Men det är därför jag älskar dig.
Du förstår…
Jag skulle nog kunna dö för dig.
När vi kommer ut går vi ombord på min båt och så seglar du och jag världen runt.
-Okej. -Ja.
Fan!
Svamparna ni gav mig var som en smäll i ansiktet.
Som en spade i ansiktet. Det var otroligt.
Jag ska berätta om det lite snabbt. Det var en tripp…
Jag var i ett slutet rum som visade sig vara min mammas livmoder.
Jag fattade det efteråt.
Håret kom ut så här, ut ur hennes fitta.
Jag föddes en andra gång under trippen.
Så jag tänkte fråga om ni kan göra ett kilo falafel åt mig.
Det där ni pratade om. Ni har 15 dagar på er.
Okej, perfekt. Vi börjar i morgon bitti.
Så får vi se hur det går. Om det funkar kan det leda till större beställningar.
Jag låter hans barn vara. Okej?
Skulle vi kunna, så småningom,
när du har tid, få höra hur mormor mår?
Ge mig en lista med det ni behöver.
Sen kan vi diskutera det, i sinom tid.
Jag ordnar det ni behöver.
Tack för produkten, det var en riktig upplevelse.
Det hamnar på pluskontot.
Okej?
Hälsa till vem du vill från mig.
Han tog tre.
Jag vet inte vem Pénélope är, men stackars flicka.
Hon måste stå honom nära.
En tatuering över löken… Hon måste vara bra på att äta honom.
Va?
Hans lök.
Vad menar du?
Slicka hans rövhål. Mellan skinkorna.
-Jo! -Vadå? Förlåt. Vet du inte vad en lök är?
Han hade verkligen Nutella på kulorna.
Stackars Gaëtan.
Hoppas att han bara får ont i magen.
Youssef, det ringer!
-Monsieur Cavillan? -Cavillan! Han sa Cavillan!
-Jag sa ju att han var rätt person! -Tyst och låt mig lyssna!
Vad var oväntat?
Varför?
Ta det 15 dagar senare? Det blir komplicerat.
Jag vet inte om kirurgen är tillgänglig att ta ut organen om 15 dagar.
Okej. Jag får hitta en annan kirurg, utifall att.
Jag talar om hur det går.
De jävlarna.
De tänker ta deras könsorgan.
Du fattar inte.
Det handlar om organhandel. Njurar, lungor…
Så Olivier får ha kvar sin kuk.
-Men en njure kanske också är viktig? -Det är klart!
Han sa att han behövde en annan kirurg.
Det är bra för oss. Vi måste få honom att anlita oss.
Oliviers kuk…
Jag saknar den.
När jag pratar om den stannar hjärtat och min fitta öppnas.
Snälla sluta, Clémentine. Jag har ont i huvudet.
Sluta prata om den. Jag har inga fler trosor.
Sluta!
Svampen finns här bakom röret. Titta.
-Ja. -Ser du?
-Det är jättemycket. -Aure?
Bra jobbat.
Vi har vunnit tid så att vi kan planera hur vi ska ta oss ut.
Vad pratar du om?
-Vad jag pratar om? -Ja.
Jag vill härifrån. Jag måste varna Aïda att barnen är i fara.
Kan jag påpeka att de är i fara för att du försökte rymma?
Idioter.
-Hade ni tänkt rädda oss? -Självklart. Vad tror du?
-Jag frågar. -Vi stack för att skaffa hjälp.
Men polisen är korrupt. Léonard kontrollerar alla.
Då är vi överens. Vi slutar försöka rymma och börjar tillverka.
-Vi kan inte odla svamp. Vad menar du? -Vänta. Var det inte sant?
-Kom inte svampen från Ludmila? -Nej, men vem bryr sig? Jag kan odla dem.
Mormor har lärt mig hur man fortplantar svamp. Mycel är nyckeln.
Mycel är nyckeln.
Och Catherine har läst biologi. Du kan väl hjälpa till?
-Ja, jag kan en del. -Perfekt.
"En del." Hon är väldigt duktig.
Och hon älskar Enrico.
-Vad har det med saken att göra? -Jag säger bara det. Hon är ett stort fan.
Bra. Catherine, vi känner inte varandra. Jag har inget emot dig,
men mina barns öde kan inte hänga på din skolbiologi. Eller på dig och ditt mycel.
Okej, Jo, jag gjorde bort mig med Pastran.
Men jag kan odla svamp. Litar du på mig?
Okej, gör det.
Gör det. Jag litar på dig. Kör.
Tack, Jo.
Jag litar inte på henne.
Svampen är underbar galenskap. Jag visste att det skulle bli underbart. Du får se.
Vi är nog inte redo för det här.
Du måste stanna hos dem
och analysera hur de odlar dem.
Du fattar inte. Det finns ingen svamp. De ljög.
Ludmila är inte inblandad. De vet inget. Rök inte på mitt kontor.
Vänta. Ludmila kvittar. Om de sålde det till oss, så kan de odla det. Eller hur?
-Kanske. -Så vad har vi att förlora?
Vi kan få problem med kartellen, så jag förbjuder dig.
Förbjuder du mig?
-Ja, jag förbjuder dig. -Okej.
Ska vi gå till Gérard och berätta att du hellre dödar hans barnbarn än odlar lite?
Undrar hur han reagerar när han får veta vem du är.
Kom.
Kom, mamma.
Okej.
Okej, Léonard. Sluta. Jag går tillbaka.
Smart. Det är bra.
Men om du inte vill göra dem förbannade borde du fråga Guzman hur Ludmila mår.
Kan du räcka mig schampot?
Aure? Kan du ge mig schampot?
Mår du bra?
Ja, förlåt.
-Här. -Tack.
De där två… De får mig att tvivla på mig själv. De sätter sån press på mig.
Jag vet inte om jag kan odla svampen.
Lyssna inte på dem. Det är klart att du kan.
Och jag är här. Vi gör det tillsammans.
Oroa dig inte.
Tack.
Tack, det var snällt. Du har rätt.
Jäklar, vad tungt.
-Gérard? -Vad är det?
-Jag såg min pappa när jag hallucinerade. -Jaha. Så trevligt.
-Hur mådde han? -Han var med i Mesrines gäng.
-Han var en riktig gangster, och snygg. -Den där är för tung för dig, älskling.
Jag hjälper dig.
Han var en gangster. Det kanske är därför jag har det i blodet.
Visst. Fast det var bara en hallucination.
Men ändå…
Okej…
-Har ni kommit igång? Är allt klart? -Javisst.
-Bra. -Monsieur Léonard?
-Hej. -Hej.
Jag har ett önskemål. Det är inget stort.
Skulle vi kunna göra ett litet sovrum i det här rummet
så att Catherine och jag kan… Du fattar.
Det är svårt med barnen så nära. Det är komplicerat.
Det finns inget… Rummet är låst på natten. Jag låser allt.
Det här är en sovsal. Du är inte hos mamma.
Min mamma…
-Vad är det med din mamma? -Ingenting.
Okej.
Jag varnar er nu. Ni har 15 dagar på er att leverera svampen.
Om det här går åt skogen, vilket vi inte vill,
kommer det inte att sluta väl för den här mannens barn.
Är det klart?
Det är klart.
-Ja, det är klart. -Då så.
Men…
Kan vi få veta hur mormor mår?
Jag har en överraskning åt er. Följ med.
Kom.
Okej, jag är inte dum. Jag vet var jag ska titta. Jag har sett en kamera förr.
Mina bubbeleh.
Jag saknar er.
De behandlar mig väl.
Men de har gjort klart att jag inte får kaxa mig, för då får ni betala priset.
Det går nog åt båda håll, så få inte för er nåt.
Det växer bra här.
Vad är det? Jag pratar ju med min familj.
Håll käften, skitstövel.
Jag lär mig spanska väldigt snabbt. Jävla svin.
Den där idioten är dum som en åsna.
-Hon bryr sig inte. Hon är galen. -Hon är så ful i mun.
Så…
-Fina. -Samma hatt som vanligt.
Min lilla Aure,
jag tänker på dig.
Tro på dig själv
och fatta bra beslut för familjen.
Fyll till 2,5.
De verkar tuffa, men egentligen behöver de dig mer än du behöver dem.
Gérard, du kanske inte alltid ser allt klart med dina dromedarögon…
Jag trodde aldrig att jag skulle säga det, men jag saknar dig. Så där!
Det är inte franska!
Ingen klagar här, och det gör mig förbannad.
Olivier…
Jag vet att du är deprimerad över Clémentine.
Men oroa dig inte. Allt kommer säker att ordna sig.
Och du, Joseph,
min lille prins…
Du ville offra dig för att rädda oss. Det var generöst tänkt.
Men det var återigen dumt.
Jag är gammal, så det var jag som skulle gå.
Jag hoppas att du inte är arg på mig.
Du har så mycket kvar att dela med dina barn.
Du måste bygga din framtid, även om den inte blir som du hade tänkt dig.
Men det är bra att låta ödet överraska ibland.
Om saker inte alltid verkar stabila…
Oroa dig inte.
Livet bjuder på överraskningar vi aldrig kunde ha föreställt oss.
Spelar du dina små spel för att få igång saker och ting?
När vi håller ihop,
lyssnar på varandra,
och styr vår energi i samma riktning
kan vi uppnå otroliga saker.
Otroligt!
När vi samarbetar som familj…
-Hur la de dem i faten? -De la dem…
…är vi oslagbara.
Vi ses.
Okej, jag är klar.
Den andra idioten vinkar åt mig. Jag måste tillbaka till mina grödor.
Mina älsklingar, mina barn, mina bubbeleh, var försiktiga, starka och modiga.
Jag älskar er och tänker på er.
Jag ska testa falafeln.
Vi friterar dem och ser hur det går.
-Jäklar, vad de friterar. -Ja.
De får inte ligga i för länge, då blir de brända.
Gör som du vill.
-Fan! -Jävlar!
-Fan! -Helt otroligt.
-Vad är det här för skitlampor? -Få se.
-Inget funkar här! -Du blöder.
Vadå, inget funkar? Det är ingen skitlampa. Den är ömtålig.
Om man rör vid den hela tiden går det så där.
Hon är stressad. Fan.
Jag tror inte på hennes svampar.
-Broder… -Vad?
-Jag såg en dator i rummet bredvid. -Okej.
Det finns en dator bakom den väggen.
Vi måste komma på… Jag vet inte hur, men vi måste komma åt den.
-Då kan jag varna Aïda. -Lugna dig.
-Svamparna verkar ta sig. Det ordnar sig. -Jaså? Det kanske är vanliga champinjoner.
Goda i sallad, men är de inte hallucinogena säljs mina barn!
Vad var det?
-Fan! Det där är farligt. -Stå inte så nära. Jag sänker värmen.
Vänta.
-Det här är ju rena bomben. -Ja, jag har jobbat på L'As du Fallafel.
Jag pratar inte om falafeln, idiot. Jag pratar om en riktig bomb.
Titta!
Vi tar gastanken
och kastar den mot väggen. Den sprängs.
-Vi tar datorn. -Léonard får spel över ett hål i väggen.
En olycka. Det sker olyckor med fritöser varje dag i restauranger.
Okej. Visst.
-Kanske. -Ska vi?
Ja.
Säg inget till de andra.
-Okej. -Vad gör vi nu?
-Vi gör klart… -Vi tar ut dem. De första ser fina ut.
-Perfekt friterade. -Fina.
Det här är den nya varianten med en nypa spiskummin.
-En nypa spiskummin. -Ja.
Det är farbror Andrés hemlighet.
Tack, Joseph. Det är viktigt för mig att lära mig era traditioner.
Ingen orsak. Vi har inga hemligheter.
Nej. Tack.
Vi ses.
Varför lägger hon alltid näsan i blöt?
Med sin lilla anteckningsbok. Hon är en plåga.
Hon får lägga näsan i blöt när hon vill. Gärna hela ansiktet i mitt arsle.
-Hon är sexig. -Du äcklar mig.
Ursäkta, men Gérard vann jackpotten med henne.
Hon är som hämtad ur en swingerklubb.
Titta! Hon för mig tillbaka till min barndom.
Lördag kväll, med en ask Kleenex framför Canal+.
Gulligt, men snarare gratis-tv.
Mjukporr på söndagarna med fula brudar.
Jag skulle torka arslet med näsdukarna, så skitdåligt var det.
Är hon inte sexig?
Sluta tjata! Var var vi?
Visa mig bomben.
Försiktigt.
Jag fixar det.
-Säkert att det funkar så där? -Ja, lugn. Jag har det i blodet.
Min pappa var en riktig gangster.
Det hänger inte bara på biologin. Uppväxten är viktigare.
Ställ undan det. Skynda dig.
Det var djärvt sagt.
Med tanke på vad du går igenom med trillingarna. Djärvt.
Vad menar du?
Jag säger inte att det blir så, men om vi inte slipper ut
uppfostrar William dina barn. Det är stort av dig att acceptera det.
-Det var inte det jag sa. -Jo.
Nej. Jag sa att uppväxten är viktig.
Ja, den är trevlig, men inte avgörande. Det viktiga är den biologiska pappan.
Det är det som går i arv.
DNA, vision och grejer, personlighet, utseende. Det är det viktiga.
Uppväxten är som polervax på en bil. Men själva bilen är den biologiska pappan.
Inte polervaxet.
-Då är jag en riktig gangster. -Visst, du är en riktig gangster.
Låt ingen säga nåt annat.
Tack.
Monsieur Finanouk, jag heter Muriel Prévot.
Jag är före detta kirurg, specialiserad på transplantationer.
Urinblåsa, lever, ögon…
Och det här är min assistent, Mohammed Ben Affleck.
Nej…
Ben Aflahak.
Lahak, rättframhet.
Som vi sa håller vi på att byta karriär
för att få mindre stress i våra liv. Det är därför…
Det är därför vi vill öppna en shishabar.
En katt-shishabar!
-Katter och shisha. -Nej.
Jo! Både shisha- och kattbarer är populära, så varför inte slå ihop dem?
Shisha med Whiskassmak. Sheba, Friskies, Gourmet.
Toaletterna blir en kattlåda. Jättebra för miljön.
Kunderna täcker över spillningen med kattsand.
Överraskningshögar. "Vad är det? En bajskorv!"
Det verkar fattas fyra år här.
Det står inte vad ni gjorde då.
Bra att ni såg det.
Han är uppmärksam.
Mohammed…
Du kan säga det.
Säg det.
Du behöver inte skämmas. Du har betalat din skuld till samhället. Ha mod!
-Jag åkte fast för rån. -Rån.
-Och eftersom monsieur Ben Aflahak…
Det är svårt.
Eftersom Mohammed är en principfast man
ville han inte "tjalla" på sina medbrottslingar.
Han fick, som man säger på gatan,
"fyra års fängelse".
Tillbaka till projektet.
Det är därför vi ber om ett lån på 150 000 euro.
150…
Och vi är redo att göra vad som helst
för att få pengarna.
Vad som helst.
-Fattar ni vad jag menar? -Han fattar.
-Vad som helst. -Sluta.
Falafeln ser ju god ut. Det syns inte ens att det är svamp i.
-Hur går det för dig? -Jag behöver ett par timmar till.
Jag måste gräva klart hålet, lägga i bomben… Ja.
Olja till Olive!
-Tack. -Olives olja.
Oliveolja. Jäklar!
Jag märkte inte det förrän nu.
-Sjukt! -OIiveolja.
Kul. Är ni klara?
Ja, det är klart om ungefär två timmar.
-Två timmar? -Minst.
Det står ju en tallrik med falafel där. De är varma. Vi kör.
Man måste fritera alla och låta dem vila. Det tar tid.
Vi gör gourmetfalafel.
Det här handlar inte om gourmetmat.
-Léonard väntar. Jag hämtar honom. -Nej!
-Aure! -Vad?
Vi vet inte ens om svampen funkar.
Okej.
-Ni litar inte på mig. -Det är inte det.
Vi borde testa dem innan vi hämtar honom.
Han har rätt.
-Du har rätt, det är smart. Testa dem ni. -Vi?
Ja, vi testar dem. Gå och gör det du ska göra.
Jag stannar. Ni vet effekterna. Det blir kul.
-Jag stannar hos er. -Vi testar.
-Visst. -Vi har inget att dölja.
-Här, Jo. -Då så. L'Chaim.
-L'Chaim. -Då kör vi.
Så där.
-Jösses. -Jäklar, vad gott.
-Jättegott. -Varför äter ni som ekorrar?
-Vadå? -Är ni rädda att bli höga?
Nej, det är mycket, bara.
Jag har redan ätit. Jag vill inte fisa hela dagen.
Vem bryr sig? Léonard kommer att äta hela. Ät normalt. Vad håller ni på med?
Okej då. Då kör vi.
-Ett, två, tre. -Kom igen.
Fyra, fem, sex.
-Hur långt ska vi räkna? -Skämtar ni?
-På sju? Okej, sex, sju… -Nej.
Okej, åtta. Sju, åtta, nio…
-Fan! -Sluta.
Kom igen!
Det här är inte sant.
-Fan. -Så där.
Hur smakar det?
Utmärkt. Jättegott.
Vi ses sen. Vi säger till när det är över.
Nej, jag stannar. Jag väntar tills ni är klara. Svälj.
Tror du att vi låtsas?
Det ser lite torrt ut.
Gapa.
Jag har ätit upp.
Perfekt. Jag är tillbaka om en halvtimme.
-Visst. -Vi ses.
Jävla plåga! Glöm falafeln. Hjälp mig gräva.
-Vi har bara en halvtimme. -Varför?
-Om svampen funkar behöver vi inte bomben.
Och om inte?
Kom igen.
Hjälp mig. Hämta en kniv.
Vi måste sätta fart.
La Boule Rouge.
Va?
Familjen Hazan?
Vänta. Lägg inte på.
Vänligen vänta.
-Monsieur Gaston, det är till er. -Ge hit.
Hallå?
Ja, vem är det här?
Jag förstår inte. Liten flaska schampo?
Med ett brev?
Okej då.
Snälla, ta en bild.
Och skicka den till mig.
Via e-post.
Till:
enrico
snabel-a
enrico punkt
enrico punkt fr.
Enrico, som i Enrico Macias, idiot.
Tack.
Hej då.
Allt väl?
En liten flaska schampo.
Med ett brev. Jag förstår ingenting.
Bra.
Det är bueno.
Nu ska vi bara placera hålet i gastanken, så är allt redo.
Hur går det med timern?
Den är inställd på tio sekunder.
Men se till att du inte rör den när du flyttar gastanken, okej?
Okej.
Timer.
-Timer. -Ja.
Timer.
Vad är det?
-Jag tror att det börjar verka. -Va?
Jag tror att svampen funkar.
-Vilken lättnad. -Ja.
Det börjar snurra i huvudet.
Goda nyheter.
-Vi behöver inte bomben längre. -Du har rätt.
Glöm bomben.
Ett bombnedslag.
Aïda…
Du är så vacker!
Underbart att se dig.
Jag har nåt viktigt att berätta.
-Vadå? -Jag ska inte ljuga.
Jag blev ledsen att du röstade ut mig i örådet.
Men det är lugnt. Jag älskar dig.
-Nu har det gått en halvtimme. -Ja, minst.
Då går vi.
Jag vet vad jag ville säga!
Du och barnen är i fara.
-Ni måste gömma er. -Det kvittar. Jag är inte här på riktigt.
-Inte? -Du hallucinerar.
Nå?
Det funkar! De trippar!
-Så om du vill rädda oss… -Ja?
-Varna mig på riktigt. -Okej, jag fattar.
Titta vad de gör, pappa.
Hur kan jag varna dig?
-Ser du den där bomben? -Ja.
Du måste spränga den.
-Spränga den? -Om du vill mejla mig.
Okej. Gå ingenstans. Jag ska prata med Olive.
Olive? Aïda bad mig att spränga bomben.
-Bomb! -Bomb.
Bomb, visst!
Okej.
-De pussas. -Varför?
De är helt…
Ser du hans min?
-Jag startade timern. -Det smäller om tio sekunder.
Vadå?
-Bomben! -Bomben!
-Sprängs! -Det smäller!
Fan. Olive?
Vi gjorde ett hål.
-Det funkade. -Ja!
Ja!
-Nej, Jo! -Vad är det?
Det var fel vägg. Vi glömde att flytta bomben.
Fan!
-Vilken katastrof. -Fan!
Vad i helvete händer? Är ni galna?
Fan…
Ni brände svamparna!
Titta.
Léonards katt.
Kom hit, kissen. Kom hit.
Kom hit!
Känner du inte igen husse?
Vill du inte pussa mig på snorren?
Skinkor…
Det var riktigt bra skit du gav mig.
Jo, backa. Jo! Backa!
Är ni rädda för katten?
Det där är ingen katt, Jo. Det är ingen katt.
Undertexter: Rosanna Lithgow