СЕРІАЛ NETFLIX
Що ж…
сім'я знову разом, і ми можемо погратися.
Не забуваймо про розваги.
Витягуй шматок паперу.
Витягуй.
Леонаре…
Витягуй.
ІБРАГІМ
Тож
яке там ім'я?
Ні, будь ласка.
-Віддай. -Будь ласка.
Давай сюди!
Ібрагім.
Це один із твоїх дітей?
Він ще маленький.
Маленький.
Прекрасно. Немовлят купують за $150 000, якщо не більше.
Візьми, Жозе.
Скажи Міґелеві відіслати когось до Парижу.
Не займай моїх дітей. Благаю.
Візьми Вільяма. Ось так.
Ні, не Вільяма.
Не беріть Вільяма. Це дуже…
Вільям — моя ахіллесова п'ята. Люблю його більше, ніж дітей.
Будь ласка, не його. Його.
Я подумав. Заберіть його.
Він зрозуміє.
Я не дурень. Ми заберемо Ібрагіма.
Не хвилюйся. Все обернеться на краще.
Він тут буде, як цар.
Леонаре, ми не хотіли тікати. Присягаюся. Нас ковбасило.
-Так. -Ми собою не володіли. Ми з'їли грибів.
Ми навіть не знаємо, як вийшли.
Ми хотіли повернутися, але заблукали.
На щастя, з'явилася поліція.
Їх підкупили — і вони привезли нас сюди.
Плюс, вони знали, як сюди доїхати.
-То було, як у сні. -Так.
-Як у мюзиклі. -«Десять Заповідей».
-Так. -Стривайте. Про що ви?
Так, він дуже відомий.
Це мюзикл про Мойсея, Скрижалі Завіту…
То був великий хіт.
Пам'ятаєте, там був тип із «Pow woW»?
Той, який спереду не має волосся — усе ззаду.
Згадай, що ми казали, коли напилися.
-Чорт, усе ззаду. -Так і було.
-Він грав єгиптянина. -Ну ось.
Вони ворогували. Були ще ізраїльтяни.
-Пісня «Брате мій» була хітом. -Хітом.
Брате мій, брате мій
-Між ними було оргскло. -Саме так.
Воно було морем.
-То було море? -Так, то не просто оргскло.
-Його зробив Дав Аттія. -Стривайте!
Я про гриби питав.
До чого тут ваше ізраїльтянське лайно?
-Що то за гриби? -Ось вони.
Саме їх ми й з'їли.
Це чарівні гриби із небаченими властивостями.
Стривайте. Де ви їх взяли?
Ми з бабусею кілька років цим займаємось.
І ось, отримали це.
Ми якраз хотіли почати продавати їх.
Не встигли. Але це просто бомба.
Вони дуже сильні.
Це правда. Ми хотіли робити це із сім'єю,
але ви нас викрали. Всі плани нам зруйнували.
Якщо хочеш, займемося цим разом.
Було б чудово разом працювати.
-Це золота жила. -Гроші рікою литимуться.
Хочете мене надурити?
-Ні. -Не віриш — спробуй.
Якщо це брехня, я замкну вас у шафі з пацюками,
і ви мені член смоктатимете, благаючи пощади.
-Згода? -Звісно.
Леонаре, спробуй.
Спробуй, якщо не віриш.
Вони огидні. Жорсткі й слизькі.
Але ми придумали божевільну ідею
вкладати їх у кульки фалафелю.
-І назвати «ЛСД-Фалафель». -Так.
«ЛСД-Фалафель».
Таку фразу легко запам'ятати.
-Це покращить продаж. -Так.
Ні, стривай.
Леонар до цього не готовий.
Ви відсилаєте його у космос, а він і літаком не літав.
-Так. -Для тебе це може бути занадто.
Хвилинку. Тобто «космос»?
-Ну ж бо, старий. -Вони досить сильні.
Овва. Три — це багато.
Так. Буде сильно ковбасити.
Хто це?
Катрін. Рада познайомитися.
Вона моя…
Вони вирішили, що ми працюємо разом.
-Гаразд. -Так.
-Радий познайомитися. -Я теж.
Ходи сюди, маленький. Вставай.
-Юссефе, він говорить. -Так!
Він уже казав «dobro je». Це «добре» сербською.
Але що означає «лижати-мені-єйця»?
Чорт, словник не допомагає. Кажу тобі.
Лижати-мені-єйця…
Дідько. Не можу знайти.
А щоб тобі…
Лижати-мені-єйця…
Трясця.
Лизати мені яйця.
Це французькою.
Він сказав цуцикові лизати йому яйця.
-Про що ти? -Так.
Звісно. Я б теж так зробила.
-І ти теж. -Ні.
Хороший песик.
Не пісюн.
Трясця, ти мала рацію.
І?
Він жахливий.
З яйцями усе. Він переходить до задньої частини.
Припини.
Схоже, що цьому мерзотникові дуже подобається.
Ти дивачка.
Ти…
Клем?
Що ти зробила із рукою Жіру?
Так, я зголодніла.
Трясця!
Я закохалась.
У шоколад, не футболіста.
Песик робить усе на світі. Святі круасани.
Закладаюся, що в нього в дупі був кал.
Собаки таке люблять.
Вони обожнюють, коли у волоссі плутаються шматочки.
Маленькі поганці.
Сонечко, ти не спиш? Все добре?
Так, усе гаразд.
Просто думаю,
минуло багато часу відколи він з'їв гриби. Сподіваюсь, він живий.
А я сподіваюсь, що той сучий син мертвий.
Сподіваюсь, він помре.
Так, твоя правда.
Я теж на це сподіваюся.
Сучий син.
Але він такий молодий. Це було б сумно.
Ти так кажеш, бо ти надто добра.
Але за це я тебе й кохаю.
Бачиш, Катрін…
Думаю, я б за тебе життя віддав.
Коли ми вийдемо звідси, то сядемо у мій човен
й удвох подорожуватимемо світом. Гаразд?
-Гаразд. -Так.
Чорт!
Штука, яку ви мені дали, рознесла мене, як трактором.
Наче лопатою по обличчі. То було космічно.
Я вам коротко все розповім.
Я перенісся…
Я був у закритому просторі,
який виявився лоном моєї матері.
Я пізніше це усвідомив.
Волосся стирчало ось так. Прямо із її піськи.
Я вдруге народився під час переміщення.
Тому я хотів запитати, чи не зробили б ви кілограм фалафелю?
Тієї штуки, про яку ви казали?
Маєте 15 днів.
Гаразд, ідеально.
Почнемо завтра зранку.
Гаразд, побачимо, що з цього буде.
Якщо спрацює,
будемо мати великі замовлення.
І я дам дітям цього чоловіка спокій. Домовилися?
А можна,
якщо матимеш час, дізнатися, як бабуся?
Спочатку напишіть список приладдя.
-Після цього ми… -Звісно.
Обговоримо це, коли прийде час.
Я привезу вам усе, що треба.
Так чи інакше, дякую. Те, що ви мені дали, — це щось.
Знайте, це пішло вам на користь.
Гаразд?
Передайте «привіт» кому завгодно.
Він три з'їв.
Не знаю, хто ця Пенелопа, але співчуваю їй.
Думаю, вони дуже близькі.
Тату над його задом. Вона, мабуть, часто лиже його під хвостом.
Що?
Його дупу.
Про що ти?
Лиже йому дірку в дупі. Між сідницями.
-Джо! -Що? Перепрошую.
Як Ви можете не розуміти?
Подумати тільки, він яйця «Нутеллою» маже.
Бідний Ґаетан.
Сподіваюсь, йому загрожує лише діарея.
Юссефе! Дзвонять.
-Алло, месьє Кавіллан? -Кавіллан!
Він сказав «Кавіллан»! Я казала, що він той, хто потрібен!
Замовкни! Дай послухати.
Що неочікувано?
Що?
Ви хочете перенести все на 15 днів. Це складно, месьє Кавіллан.
Я не знаю, чи хірург зможе
взяти органи через 15 днів.
Гаразд.
Тоді треба знайти іншого хірурга.
Гаразд, триматиму Вас в курсі.
Ті мерзотники.
Вони відріжуть їхні геніталії.
Ти не розумієш.
Це торгівля органами, такими, як нирки, легені…
То прутневі Олів нічого не загрожує.
Нирки теж важливі, не думаєш?
Так, звісно так!
Але він сказав, що шукає іншого хірурга.
Це нам зіграє на руку.
Треба прийти до нього і переконати найняти нас.
Прутень Олів'є…
Сумую за ним.
Щоразу, як я говорю про нього, серце зупиняється, а вагіна відкривається.
Будь ласка, припини Клементино.
Знаєш, що? Голова болить.
Годі цих розмов. Я не взяла запасну білизну.
Годі.
Усі гриби тут, за трубою. Дивися.
-Добре. -Бачиш?
-Чорт, їх багато. -Агов. Ор?
Ти гарно упоралася.
Ти виграла нам час, щоб зорганізуватися й придумати, як втекти.
Про що ти?
-Про що я? -Так.
Мені треба тікати.
Попередити Аїду, що діти в небезпеці.
Зазначу, що якщо їм щось і загрожує,
то через те, що ти намагався втекти.
Йолопи.
-Ви планувати повернутися по нас? -Звісно. Ти жартуєш?
-Просто запитую. -Ми втекли, щоб знайти підмогу.
Це безглуздо. Поліцію куплено. Леонар усіх тут контролює.
То ми всі згодні.
Жодних втеч, зосереджуємося на роботі.
Але ми не вміємо вирощувати гриби. Що ти таке кажеш?
Стривайте. То була брехня?
Гриби не від Людмили?
Ні, але яка різниця? Я знаю, як їх вирощувати.
Бабуся вчила мене, як їх розмножувати.
Головний тут міцелій.
Головний тут міцелій…
А Катрін вивчала біологію. Ти можеш допомогти, так?
Так, це правда. Дещо я знаю.
Прекрасно.
Дещо знає. Вона професіонал.
Ще й фанатка Енріко.
-До чого тут це? -Лише кажу. Це все.
Велика фанатка.
Чудово. Гаразд. Катрін, ми не знаємо одне одного.
Я проти Вас нічого не маю,
але життя моїх дітей не залежатиме від Ваших знань.
Гаразд? І не від тебе із твоїм міцелієм.
Послухай, Джо. Я зіпсувала пастратравку, гаразд?
Але я вмію вирощувати гриби. Ти можеш мені повірити?
Гаразд. Вперед.
Зроби це. Я в тебе вірю. Вперед.
Дякую, Джо.
Я зовсім їй не довіряю.
Кажу тобі, ці гриби — солодке божевілля.
Я знав, що буде класно. Пригощайся.
Не думаю, що ми готові до того, що нас чекає.
До речі, ти мусиш залишатися із ними,
щоб проаналізувати, як вони їх вирощують.
Ти не розумієш. Немає ніяких грибів. Вони брехали.
Вони не працювали над цим і нічого не знають.
І не пали в моєму кабінеті.
Стривай.
Якщо вони їх нам дали, значить, можуть їх виростити.
-Погоджуєшся? -Можливо.
Гаразд. То що нам втрачати?
Ми ризикуємо наробити галасу в картелі.
Тож я тобі забороняю.
Забороняєш мені?
-Так, забороняю. -Гаразд.
Ну ж бо. Ходімо до Жерара, скажемо йому,
що ти радше його внуків уб'єш, ніж пограєшся у ботаніку.
Подивимося на його обличчя, колі він зрозуміє, хто ти.
Ходімо.
Ходи, мамо. Пішли.
Добре.
Добре, Леонаре.
Припини.
Я повернуся.
Розумний хід.
Чудово.
Якщо не хочеш, щоб вони діставали, запитай Ґузмана, як справи у Людмили.
Ти б могла передати шампунь?
Ор? Передаси шампунь?
Ор, усе гаразд?
Так, вибачте.
-Ось. -Дякую.
Просто ті двоє…
Через них я засумнівалась у собі. Чорт, як вони мене гнітять.
Я не знаю, чи вирощу гриби. Не знаю.
Не слухай їх. Звісно, ти все зможеш.
І я з тобою.
Ми зробимо це разом.
Не хвилюйся.
Дякую.
Дякую. Це дуже мило. Ваша правда.
Чорт, важке.
-Жераре? -Що?
-Я бачив свого батька, коли марив. -Так?
-Так. -Чудово.
-І як він? -Він був у банді Меріна.
Справжній гангстер, ще й вродливий.
Ні, стривай! Це надто важке для тебе, сонечко.
-Я допоможу. -Так.
Бо він був гангстером.
Тож я подумав, що це у мене в крові.
Так. Нагадаю, ти просто марив.
Так, але все ж…
Гаразд.
Ви розпочали? Ми готові?
-Так, все добре. -Чудово.
-Месьє Леонаре. -Так?
-Добридень. -Вітаю.
Маю маленьке прохання.
Це… Нічого особливого.
Можна зробити спаленьку у цій кімнаті,
щоб ми із Катрін могли…
Ви розумієте?
Через те, що поруч діти, нам важко.
Немає…
Кімната замикається уночі. Я все замикаю.
Це спільна спальня. Ви не у матусі.
Що ж, моя матуся…
Що Ваша матуся?
-Нічого. -Добре.
А зараз, попереджаю. Даю вам 15 днів
на вирощування грибів.
Якщо все піде підукіс, чого, сподіваймося, не трапиться,
це, на жаль, може зашкодити дітям цього добродія.
Гаразд? Все зрозуміло?
Так, зрозуміло.
-Зрозуміло, так. -Дуже добре.
Однак
можна поцікавитися, як наша бабуся?
Маю для вас сюрприз. За мною.
Ходімо.
Гаразд, Пабло. Я не дурна.
Я знаю, куди дивитися.
Я вже бачила камери раніше.
Мої пиріжечки,
я сумую за вами.
До мене тут добре ставляться.
Проте дали зрозуміти, що я не можу мудрувати,
інакше за це заплатите ви.
Думаю, це діє в обидві сторони, то ж і ви не мудруйте.
Урожай добре сходить.
Що таке? Не видно? Я із сім'єю розмовляю.
Замовкни, гівнюче.
Я дуже швидко вивчаю іспанську. Сучий син.
До мене приставили йолопа, тупого як валянок.
-Їй байдуже. Здуріти. -Вони для неї — пусте місце.
І…
-Все добре. -Шапочка така, як завжди.
Моя маленька Ор,
я думаю про тебе.
Вір у себе
і приймай правильні рішення для сім'ї.
Наповнимо до 2,5 мл.
Вони здаються сильними, але насправді
ти їм потрібна більше, ніж вони тобі.
Жераре, хоч ти і не завжди чітко все бачиш своїми верблюжими очима…
Не думала, що це скажу, але мені тебе не вистачає.
Ось так.
Це не французька.
Тут ніхто не скаржиться, і мене це виводить.
Олів'є,
я знаю, що ти пригнічений через Клементину.
Але не хвилюйся.
Я впевнена, що все вирішиться.
Щодо тебе, Жозефе,
мій маленький принце,
ти хотів пожертвувати собою заради нас.
Це дуже великий вчинок.
Але, знову ж таки, дурний.
Враховуючи мій вік, я вирішила піти.
Сподіваюсь, ти не сердишся.
Ти ще стільки маєш розділити зі своїми дітьми.
Тобі треба будувати майбутнє,
навіть якщо воно буде не таким, як ти уявляв.
Але також варто дозволяти долі дивувати тебе.
Якщо все здається нестабільним,
не втрачай віри
і кажи собі, що життя повне несподіванок, які ми й уявити не могли.
Хіба не треба погратися, щоб усе йшло як треба?
Коли ми тримаємося разом,
слухаємо одні одних
й об'єднуємо зусилля,
ми можемо робити неймовірні речі.
Дивовижно!
Коли ми працюємо, як сім'я…
Як вони перенесли їх до таць?
Вони поклали їх…
…нас не знищити.
Бувай.
Гаразд, це все.
Ще один бовдур мені махає.
Треба повертатися до урожаю.
Мої любі, мої дітки, мої пиріжечки,
будьте обережними, сильними і сміливими.
Я люблю вас. Я думаю про вас.
Гаразд, я спробую фалафель.
Зануримо їх і подивимося, чи спрацює.
-Чорт, гарно виглядають. -Так.
Не можна їх смажити надто довго. Вони згорять назовні.
Як скажеш. Мені все одно.
-Чорт! -Трясця!
-Чорт! -Не можу повірити.
-Що з цими тупими лампами? -Стривай. Покажи.
-Чорт. Тут нічого не працює. -Крові немає.
Тобто «нічого не працює»?
Це не якась відстійна лампа. Вона крихка.
Ти увесь час її торкаєшся. Тому вона впала.
У неї стрес. Дідько.
У мене погане передчуття щодо грибів.
-Брате. -Що?
-Я бачив комп'ютер у кімнаті поруч. -Добре.
-За стіною — комп'ютер. -Так.
Треба придумати…
Треба придумати, як до нього дістатися.
Тоді я зможу застерегти Аїду.
Ні, заспокойся.
Гриби, здається, впускають корені. Все буде добре.
Справді? Може, це шампіньйони.
Вони смачні, але якщо не буде галюцинацій,
він продасть дітей.
Що то було?
Трясця!
Ця штука небезпечна.
Не наближайся. Я зменшу вогонь.
Стривай, чуваче.
Це ж бомба.
Звісно! Я пів року працював у ресторані «L'As du Falafel».
Я не про фалафелі, дурню.
Я кажу про справжню бомбу.
Послухай.
Ми беремо цю ємність із пропаном,
кидаємо її у стіну. Бум — вона вибухає.
І ось комп'ютер.
Коли Леонар побачить діру у стіні, то зійде з розуму.
Це буде випадково.
Із фритюрницями у ресторанах щодня таке трапляється.
Гаразд.
-Можливо. -Зробимо це?
Так.
Але нікому не кажи.
-Добре. -Ну ж бо. Що далі?
-Завершимо… -Витягнемо їх.
Перші виглядають добре.
-Добре просмажені. -Виглядають добре.
Це нова версія із дрібкою кмину.
-Дрібкою кмину. -Так.
Таємничка дядечка Вольфганга Пака.
Дякую, Жозефе.
Знаєш, для мене важливо вивчати традиції.
Радий допомогти. Між нами немає таємниць.
Немає. Дякую.
Побачимося.
Чому вона завжди пхає носа у наші справи?
Зі своїм записничком.
Дістала.
У мої справи може пхати носа, коли захоче.
Ціле обличчя запхати може. Я буду радий.
Ти здурів, чуваче. Вона така краля.
Ти огидний.
Вибач.
Жерарові пощастило із цією жінкою.
Вона виглядає, наче вийшла із клубу свінгерів.
Подивися на це.
Я переношусь у дитинство.
Наче це вечір суботи
із серветками й телеканалом для дорослих.
Дуже мило. А я уявляю щось розкуте,
з легкою еротикою й огидними дівчатами у неділю.
Я б тією серветкою зад підтер. Настільки це було б відстійно.
Хіба вона не кралечка?
Не виводь мене. На чому ми зупинилися?
Покажи мені бісову бомбу.
Обережно.
Зрозумів. Гаразд.
-Все точно має бути так? -Не хвилюйся.
Це в мене у крові.
Мій батько — справжній гангстер.
Головне — не хто твій біологічний батько.
А як тебе виховали.
Ну ж бо. Ховай.
Вперед.
Це були відважні слова.
Чесно, враховуючи ситуацію із трійнятами, це дуже відважно.
Про що ти?
Якщо ми звідси не виберемося…
Не кажу, що так і буде.
Але якщо не виберемося, твоїх дітей виховає Вільям.
Прийняти це — великий крок.
-Це не стосується ситуації. -Стосується.
Ні, не стосується,
бо я вважаю, що виховання важливе…
Так, воно важливе, але не є основою.
Найважливіше — те, хто біологічний батько.
Саме це ми передаємо дітям.
ДНК, зір і таке інше, особисті риси, зовнішність і так далі…
Ось, що важливе.
Виховання — це як віск на автівці.
А автівка — це біологічний батько.
Не віск.
Тоді я — справжній гангстер.
Так, брате, ти — справжній гангстер.
Нікому не дозволяй це заперечувати.
Дякую, старий.
БАНК «КРЕДІ РЕЖІОНАЛЬ ДЕ ПАРІ»
Месьє Фінанук, дозвольте представитися.
Я Мюріель Прево,
колишня хірургиня. Моя спеціалізація: трансплантація органів.
Сечового міхура, печінки, очей…
А це мій помічник,
Мохаммед Бен Аффлек.
Ні.
Бен Афлахак.
Лахак, тобто «праведність».
Так чи інакше, як ми казали, ми повертаємо кар'єру
у менш стресове русло.
Саме тому…
Саме тому ми хочемо відкрити кальян-бар.
Кальян-бар із котами.
-Бар із котами та кальяном. -Ні.
Так.
Кальян-бари — справжній хіт, як і бари із котами, об'єднаймо їх.
Кальяни зі смаком «Whiskas». «Sheba», «Friskies», «Gourmet».
Замість вбиралень будуть лотки.
Це добре для планети.
Гості зможуть закопувати свої екскременти у пісочку.
Будуть купки із сюрпризами. «Що це? Кавелдик!»
Бачу чотирирічну перерву.
Ваше резюме пусте.
Так, дуже добре.
Нічого не проґавить.
Мохаммеде,
можеш сказати.
Вперед.
Не треба соромитися. Ти віддав належне суспільству.
Сміливіше. Ну ж бо.
Я сидів за пограбування.
-Пограбування. -Пограбування.
І оскільки месьє Бен Афлахак…
Це складно.
Оскільки Мохаммед — людина принципу,
він не хотів викривати своїх спільників.
Йому дали, як кажуть на вулицях,
«чотири роки за ґратами».
Повертаючись до проєкту,
ось чому нам потрібна позика на 150 000 євро.
Сто п'ятдесят…
І ми на все підемо,
щоб отримати ці гроші.
На все на світі.
-Ви знаєте, про що я? -Він зрозумів.
-На все. -Годі.
Чорт, фалафелі гарно вдалися.
І не скажеш, що всередині гриби.
А в тебе як справи?
Мені треба ще годинку-дві.
Треба завершити із дірою, вкинути бомбу…
Так.
Ось і олія для Олів!
-Дякую. -Олія Оліва.
Олія Оліва! Чорт!
Ніколи про це не думав.
-Здуріти. -Олія з олив.
Чудово. То як, ви готові?
Так.
Все буде готове за дві години.
-Дві години? -Так, щонайменше.
Не розумію. Ось там — ціла тарілка фалафелів.
Вони чекають. Ходімо.
Так, але їх усіх треба приготувати.
Нехай відпочинуть. Це займе час.
І ми робимо вишукані фалафелі.
Це не ресторан. Про що ти говориш?
-Леонар чекає. Я піду по нього. -Ні!
-Ор! -Що?
Не йди. Ми навіть не знаємо, чи гриби діють.
Гаразд.
Ти досі не віриш в мене.
Справа не в цьому.
Спочатку варто їх спробувати, а тоді вже дати йому.
Він має рацію.
-Твоя правда. Це розумно. Спробуйте. -Нам спробувати?
Так, ми спробуємо. Повертайся до своїх справ.
Ні, я буду тут. Ти знаєш, як вони діють. Буде весело.
-Я залишусь із вами. Ну ж бо. -Спробуймо.
-Звісно. -Нам немає чого приховувати.
-Ось, Джо. -Ось так.
-Спробуй. -L'Chaim.
-Вперед. L'Chaim. -Ось так.
Ось так.
-Святі круасани. -Чорт, смачно.
-Яка смакота. -Чому ви їсте, як білки?
-Що? -Боїтеся, що буде ковбасити?
Ні, це важка їжа.
Я вже трохи з'їв, не хочу мати гази увесь день.
Кого обходять твої гази? Леонард з'їсть усе.
Тож їж по-людськи. Що ви робите?
Гаразд, зробімо це. Вперед, чуваче.
-Вперед. Один, два, три. -Ну ж бо.
Чотири, п'ять, шість.
-Коли скажеш. -Ви жартуєте?
-На «сім»? Гаразд, шість, сім… -Ні.
Гаразд, на «вісім»! Сім, вісім, дев'ять…
-Дідько! -Припини.
Ну ж бо, а щоб вам…
Не можу повірити.
-Чорт. -Ось, будь ласка.
Які вони на смак?
Відмінні.
Чесно, дуже смачні.
Бувай. Ми скажемо, коли все буде готове.
Ні, все добре. Я залишусь тут. Почекаю до кінця. Ковтайте.
Думаєш, ми лише вдаємо?
Виглядає непереконливо.
Роззяв рота.
Гаразд, я з'їв.
Чудово. Тепер зачекаємо. Повернуся через пів години.
-Це все. -Побачимось.
Дістала, трясця.
Забудь про фалафелі. Копай.
-Ми маємо лише пів години. -Чому?
Якщо гриби подіють, бомба буде непотрібна.
А якщо не подіють?
Ну ж бо.
Допоможи мені. Візьми ніж.
Треба ворушити булками.
«La Boule Rouge». Добридень.
Що?
Хазани?
Стривайте. Не кладіть слухавку.
Зачекайте, будь ласка.
-Месьє Ґастоне, це Вас. -Давайте сюди.
Алло?
Так, хто це?
Я не розумію.
Пляшечка шампуню?
Із листом?
Тоді гаразд.
Зробіть фото, будь ласка.
І надішліть мені електронною поштою,
імейлом,
на
enrico,
собачка,
enrico, крапка,
enrico, крапка, fr.
Enrico, як Енріко Масіас, йолопе.
Дякую.
Бувайте.
Все гаразд?
Пляшечка шапмуню
із листом.
Нічого не розумію.
Добре.
Просто bueno.
Треба вкласти діру до ємності із пропаном.
І все готово.
Що там із таймером?
Я встановив його на десять секунд.
Але, Джо, будь дуже обережним
і не торкайся його, коли переноситимеш ємність.
Гаразд.
Таймер.
-Таймер. -Так.
Таймер.
Що таке?
-Здається, почалося. -Що?
Думаю, гриби подіяли.
-Чорт, яке полегшення. -Так.
В голові гуде.
Це добре.
-Нам більше не потрібна бомба. -Твоя правда.
Забудьмо про бомбу.
Секс-бомбу.
Аїдо…
Ти така гарна.
Я дуже радий тебе бачити.
Добре, що ти тут. Маю сказати дещо важливе.
-Що? -Не брехатиму.
Мене засмутило, що ви з Дені прогнали мене.
Але все добре. Я тебе кохаю.
Що ж, пів години минуло.
-Так, якщо не більше. -Добре.
Гаразд, ходімо.
Ось що я хотів сказати.
Ви з дітьми у небезпеці.
Вам слід сховатися.
Джо, це неважливо. Мене тут насправді немає.
-Немає? -Ні, я лише марево.
І як?
Чорт, подіяло. Їх ковбасить на повну.
-Тож якщо хочеш нас врятувати… -Так?
-Попередь мене по-справжньому. -Зрозумів.
Ні, стривай. Дивися, що вони роблять.
Як тебе попередити?
-Бачиш бомбу? -Так.
Підірви її.
-Підірвати? -Якщо хочеш надіслати мені імейл.
Добре.
Стій, я скажу Олів'є.
-Олів'є? -Так?
Аїда каже підірвати бомбу.
Бомбу!
Так, бомбу.
Добре.
-Вони цілуються. -Як це?
-Вони зовсім…
Поглянь на цю гримасу.
Я запустив таймер.
Вибухне за десять секунд.
Що?
-Бомба! -Бомба!
-Вибухне! -Вона вибухне!
Чорт. Олів?
Ми пробили діру.
-Спрацювало. -Yes!
Yes!
-Ні, Джо! -Що?
Це не та стіна.
Ми забули перекласти бомбу.
Курва.
-О, ні, це трагедія. -Чорт.
Що це, на біса, таке?
Чи ви подуріли?
Трясця…
Ви спалили усі гриби!
Дивіться.
Це кіт Леонара.
Ходи сюди, кицю.
Ходи сюди.
Не впізнаєш власника?
Не поцьомаєш мою сосиску?
Сідниці.
Штука, яку ви мені дали, рознесла мене, як трактором.
Джо, відійди.
-Ви кота злякалися? -Це не кіт, Джо.
Це не кіт.
Переклад субтитрів: Анастасія Хома.