‫- טואני‬ ‫קורסיקה -‬
‫- סדרה של NETFLIX -‬
‫עסק משפחתי.‬
‫אל תהרוג אותי. זה איפשהו כאן.‬ ‫-לעזאזל. קדימה! תחפור!‬
‫זה הכסף! לעזאזל!‬
‫כן! הכול כאן!‬
‫טוב.‬
‫החבר שלכם סוף סוף מצא את הכסף.‬
‫תודה, עלי. לעזאזל.‬
‫אמרתי לך שאפשר לסמוך עליו.‬
‫תנו לי 24 שעות להשכיר מסוק,‬ ‫ואני אוציא אתכם מכאן.‬
‫תודה, ד"ר. אתה מציל את חיינו.‬
‫אל תשמח מהר כל כך, אוליבייה.‬
‫כי יש לך סרטן.‬
‫מה?‬
‫זו בדיחה.‬
‫בדיחה טובה.‬
‫אתה לא צריך לצחוק כל כך.‬ ‫יש לך לוקמיה.‬
‫אתם מתחילים להבין את ההומור שלי.‬
‫בן זונה.‬
‫נו?‬
‫מה כל הרעש? למה הבטלנים האלה עדיין בחיים?‬
‫מר קוויאן,‬
‫הגעת בזמן.‬
‫כל המטופלים שלנו נדבקו בזיהום.‬
‫צריך לתת להם אנטיביוטיקה במשך שבוע‬ ‫כדי שנוכל לקצור מהם איברים.‬
‫זיהום? איזה תירוץ עלוב.‬
‫לא, זה לא תירוץ.‬
‫הם באמת חולים.‬ ‫-באמת.‬
‫מה קרה? פנלופ הכניסה לך את זה לראש?‬
‫לאונר, תירגע.‬ ‫הוא צודק. אנחנו באמת חולים.‬
‫אנחנו חולים מאוד.‬ ‫-זה נכון.‬
‫אנחנו לא בריאים בכלל.‬ ‫-כן, לאונר.‬
‫אתה חייב להודות‬ ‫שהתנאים כאן לא בדיוק היגייניים.‬
‫כן, נכון, לעזאזל. יש אבק בכל מקום.‬ ‫ברור שזה לא בית מלון חמישה כוכבים.‬
‫מספיק!‬
‫תגיד את האמת, או שאחסל את סבתא שלך!‬
‫לאונר, יצאת מדעתך!‬
‫לעזאזל. אני לא מאמין.‬
‫קדימה.‬
‫אנחנו קוברים גופות‬ ‫בשווי חמישה מיליון אירו.‬
‫לעזאזל, איבדנו הכול.‬
‫החדשות הטובות הן שאנחנו לא קוברים את אור.‬
‫כן, ברור.‬
‫תודה לאל.‬
‫תפוס אותו.‬ ‫-כן.‬
‫לעזאזל. קדימה.‬
‫קדימה.‬
‫אוף, איזה חרא.‬
‫אתה מבין שבשנה שעברה‬
‫ניסינו למכור אפליקציה למשקיעים?‬
‫תראה אותנו עכשיו.‬
‫אני חושב שזה הגורל שלי לעשות כאלה דברים.‬
‫אני בריון. ממש כמו אבא שלי. קדימה.‬
‫יאללה.‬
‫אוליב.‬
‫מה?‬
‫אני צריך לספר לך משהו.‬
‫מה?‬
‫דבר.‬
‫אני ואתה…‬
‫אני ואתה, אנחנו…‬
‫אחי!‬
‫בדיוק.‬
‫"בדיוק" מה?‬
‫אחים.‬
‫מה זאת אומרת "אחים"?‬
‫אני ואתה אחים, אחי.‬
‫כן, אנחנו אחים.‬
‫לא, אני מתכוון שאנחנו באמת אחים.‬
‫נפלת על השכל? על מה אתה מדבר?‬
‫ברור שאתה אחי. אנחנו אחים. אני יודע.‬ ‫-לא, אני מנסה לומר שאבא שלך…‬
‫אבא שלך הוא אבא שלי.‬
‫הוא בגד באימא שלי עם אימא שלך.‬
‫על מה אתה מדבר? אילו שטויות.‬
‫אוליב, תאמין לי. אני רציני.‬
‫אנחנו אחים בדם.‬ ‫-מי אמר לך את זה?‬
‫אבא שלי. כלומר, אבא שלך. אבא שלנו.‬
‫ז'ראר?‬ ‫-ז'ראר.‬
‫אבל ז'ראר מדבר שטויות.‬ ‫-לא. אוליב.‬
‫הוא אמר לי אחרי שהזריקו לנו סם אמת.‬
‫מה?‬
‫אנחנו אחים.‬
‫תביא חיבוק, אחי.‬
‫בוא.‬
‫זה מטורף, לא?‬
‫היינו אחים לפני שנהיינו אחים.‬
‫זה יפהפה.‬
‫רגע.‬
‫זה אומר שאור היא אחותי?‬
‫כן, היא אחותך.‬
‫ברור שהיא אחותך.‬
‫לעזאזל.‬
‫מה קרה?‬
‫כלום. לא משנה.‬
‫מה עשית? נאלצתי להרוג את המנתח בגללך.‬ ‫את מרוצה עכשיו?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫לא נולדתי אתמול.‬
‫נראה לך שלא שמתי לב שאת מנסה‬ ‫להציל את הליצנים האלה מאחורי גבי?‬
‫רגע, לאונר. לא זזתי מכאן. אתה מדמיין.‬
‫אני לא אידיוט.‬
‫את מכניסה אותי לבוץ ובכלל לא קולטת!‬ ‫מה אני אמור להגיד לרוסים?‬
‫מכרתי להם איברים ואין לי ממי לקצור אותם!‬
‫אז משפחת חזן עדיין בחיים?‬
‫זה מה שמעניין אותך?‬
‫את כל כך אוהבת אותם? בואי.‬ ‫-מה את עושה?‬
‫תפסיק!‬ ‫-תקבלי את אותו היחס.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-בואי.‬
‫תפסיק!‬
‫הם בטח הלכו למנזר הלא נכון.‬
‫לא, לא הייתה טעות.‬
‫המידע שהיה לך היה שגוי.‬
‫מה הקולומביאנים יחשבו עלינו?‬
‫אנחנו נמצא את הכתובת הנכונה.‬ ‫-לא.‬
‫זה נחמד מצדך,‬ ‫אבל משפחת חזן עלתה לנו מספיק כסף.‬
‫אז את הטיפים המחורבנים‬ ‫שאת משיגה כשאת מושכת בחוטים,‬
‫תשמרי לעצמך.‬
‫אנחנו מפסיקים את החיפושים.‬
‫זה ברור?‬
‫אל תדבר אלינו ככה.‬
‫אין לנו צורך בהרצאות שלך. גם אתה גרוע.‬
‫סליחה? על מה את מדברת?‬
‫על התיק של גרגורי הקטן. היית מעפן.‬
‫ברור שזה היה ברנר לרוש‬ ‫שזרק אותו לנהר הוולון!‬
‫אידיוט!‬
‫והרציחות של דופונט דה ליגונס?‬ ‫זה היה בלגן רציני!‬
‫"אני לא יודע איפה הוא היה!"‬
‫תזיז את התחת‬ ‫במקום לעצור אנשים אקראיים בשדות תעופה!‬
‫ונטשה קמפוש?‬
‫חשבת בכלל על נטשה קמפוש?‬
‫כמה ילדים היא ילדה לאבא שלה לפני שהגעת?‬
‫היית מעפן!‬
‫גרוע בטירוף!‬
‫היא צוחקת.‬
‫חתיכת חרא!‬
‫טוב.‬
‫זה עדיין כואב.‬ ‫-זה נורמלי.‬
‫תנשמי.‬ ‫-זה החדר שלנו.‬
‫מצד ימין יש את המקלחות‬
‫והשירותים.‬
‫כשעוברים מכאן יש מסדרון,‬
‫אבל אני לא יודע‬ ‫אם יש שם דלת אחת או שתיים.‬
‫אתה חושב שיש אחת או שתיים? אוליב?‬
‫לעזאזל, אחי. אוליב!‬ ‫תתרכז לרגע. יש דלת אחת או שתיים?‬
‫כן, יש דלת אחת או שתיים. זה בטוח.‬
‫אתה צוחק עליי?‬
‫קתרין?‬
‫לעזאזל.‬
‫אהובתי. חשבתי שהרגו אותך.‬
‫זה בסדר.‬ ‫גם אני פחדתי כל כך שקרה לך משהו.‬
‫מה קרה? איפה היית?‬
‫ביקשו ממני לתרגם‬
‫בעסקה עם הרוסים.‬
‫הם רצו לקנות את האיברים שלנו.‬ ‫זה היה נוראי.‬
‫לעזאזל.‬
‫זה בסדר. זה נגמר עכשיו.‬ ‫אנחנו מתכננים לצאת מכאן.‬
‫אנחנו עובדים על מפה של המנזר.‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו חייבים להצליח.‬ ‫אחרת, לאונר יהרוג אותנו.‬
‫זו המפה שלכם?‬
‫כן.‬
‫כן, זו המפה.‬
‫קחי.‬ ‫-תודה.‬
‫את יודעת, עשיתי בדיוק כמוך.‬
‫מה?‬
‫עם אוליביו.‬
‫מצאתי כפיל של אוליבייה‬ ‫והעמדתי פנים שהמשכתי הלאה.‬
‫כמו שעשית עם ויליאם.‬
‫אני כאן.‬
‫כן. הכול טוב?‬
‫אל תקשיב לה, מתוק.‬
‫שטויות. הם אפילו לא דומים.‬
‫"שטויות. הם אפילו לא דומים."‬
‫גם אני הייתי אומרת את זה. כן.‬
‫את עדיין מאוהבת בז'וזף.‬ ‫אחרת לא היית עושה את כל זה למענו.‬
‫הצלצול הגואל.‬
‫יש לך מזל.‬
‫הלו?‬
‫ד"ר פרבו, מדבר מר פינאנוק.‬
‫שלום, מר פינאנוק.‬
‫כן, אני מקשיבה.‬
‫שמת אותי על רמקול?‬
‫כן. לא.‬
‫כלומר, כן, כי אני בדיוק…‬
‫מגלחת את הכוס!‬
‫תיזהרי לא להיחתך.‬
‫תשמעי. למרבה הצער, יש לי חדשות רעות.‬
‫לא תוכלו לקבל הלוואה.‬
‫אני ממש מצטער.‬
‫עם זאת, בקשר לבר הנרגילות והחתולים,‬
‫יש לי הצעה אחרת בשבילכם.‬
‫אבל היא קשורה יותר‬ ‫לכישורים הכירורגיים שלך.‬
‫זה מסקרן. ספר לי עוד.‬
‫טוב. אני צריך לקצור איברים‬ ‫משלושה גברים ושתי נשים.‬
‫לעזאזל, גם מלודמילה?‬
‫המנתח שתכננתי להיעזר בו עבר תאונה,‬
‫והלקוח שלי לחוץ בזמן.‬
‫אני צריך לדעת אם תוכלי להיות זמינה מיד.‬
‫זה תלוי. כמה?‬
‫אנחנו אמורים להיות מקצוענים.‬ ‫אנחנו מקצוענים.‬
‫טוב.‬
‫אני מציע 120,000 אירו, וזה לא נתון למיקוח.‬
‫כן.‬
‫טוב, זה באמת לא נתון למיקוח.‬ ‫התשובה היא לא, אדוני.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-את רצינית?‬
‫חכו. יש לי עקרונות.‬ ‫תמורת סכום כזה, בשום אופן לא.‬
‫תחזרי אליו! אנחנו זקוקים לו.‬
‫אני לא מוכנה שיעבדו עליי.‬
‫קלמנטין, אני אחטיף לך. תחזרי אליו.‬
‫תירגעו. הוא יתקשר שוב.‬
‫ואם לא?‬ ‫-למה שלא יעשה את זה?‬
‫הוא יתקשר שוב. יש לו את המספר שלי.‬
‫לא, לא נלך לשם. זה ממש לא רעיון טוב.‬ ‫יראו אותנו.‬
‫לעומת זאת, אם נלך מכאן,‬
‫נוכל ללכת דרך מעבר שמגיע ישירות לחניון.‬
‫כאן נמצאים כל הרכבים של השומרים,‬ ‫אחד מהם הוא 4X4 ישן בצבע אדום.‬
‫נצטרך להשתמש ברכב האדום,‬ ‫כי הדלת השמאלית לא ננעלת.‬
‫למה אתה מסתכל עליי ככה,‬ ‫יש לי חנונה באף?‬
‫לא, סתם. אני מקשיב.‬
‫טוב, הקשבתם?‬
‫אנחנו צריכים לקחת את הרכב האדום‬ ‫כי הדלת האחורית תמיד פתוחה.‬
‫יופי. הבנו. סליחה על השאלה,‬ ‫אבל איך את יודעת את כל זה?‬
‫ראיתי את זה כשתרגמתי לרוסים.‬
‫זה לא אומר כלום, ז'וזף.‬ ‫-דווקא כן.‬
‫זה אומר שאני מתקשה להאמין שאת דוברת רוסית.‬
‫מה היא אמרה?‬
‫לא יודע. אבל נראה שהיא דוברת רוסית.‬
‫אמרתי: "ואז נצטרך ללכת‬ ‫לנמל התעופה בסטיה."‬
‫מה? בסטיה?‬
‫אנחנו בקורסיקה?‬ ‫-כן.‬
‫באמת?‬ ‫-אין מצב.‬
‫כולם פה מדברים ספרדית. אפילו השוטרים.‬ ‫-זה נכון.‬
‫נכון, אבל תאמינו לי.‬ ‫לקחו אותי לכפר בקורסיקה כדי לתרגם.‬
‫אה, כן? היה נחמד שם? הייתה סעודה?‬ ‫היו מים של "אורזה" וגבינת ברוצ'יו?‬
‫כן, הייתה גבינת ברוצ'יו.‬
‫לעזאזל, הסתדרה.‬
‫בכל מקרה, נצטרך לצאת מכאן לפני 7 בבוקר.‬
‫לא.‬
‫אני לא מסכים. זה מסוכן מדי.‬ ‫ככל שנישאר כאן יותר, כך נסתכן יותר.‬
‫נחכה עד שכולם ישנו ונצא.‬
‫לא. בין שבע לשבע וחצי יש חילופי משמרות.‬
‫יש פחות סיכוי שניתקל במישהו.‬
‫לעזאזל, זה מטורף. איך היא יודעת את כל זה?‬ ‫גם את זה ראית?‬
‫אתה מתכוון להתנגד לכל דבר שקתרין אומרת?‬
‫אין לך שום מידע.‬
‫בסדר? אתה רק מקשקש.‬ ‫אז בוא נקשיב.‬
‫יש לה קצת יותר מדי מידע.‬
‫אנחנו מקשיבים, אהובתי.‬
‫ואיך יוצאים מהחדר?‬
‫קתרין?‬
‫כדי לצאת מהחדר,‬
‫נשתמש בזה.‬
‫קופסת קרטון. מעולה.‬
‫אלה גפרורים, ג'ו.‬
‫אלה גפרורים?‬ ‫-אתה טיפש או מה?‬
‫אלה גפרורים.‬
‫בבקשה.‬
‫תעני כבר!‬ ‫-צריך לתת לו להתבשל קצת.‬
‫חוץ מזה, אני אוהבת את הרינגטון הזה.‬ ‫החלפתי צלצול לפני כמה ימים.‬
‫נו!‬ ‫-תעני!‬
‫הלו?‬ ‫-הלו?‬
‫מר פינאנוק.‬
‫השיחה התנתקה.‬ ‫-כן.‬
‫סליחה, יש לי עוד שיחה.‬
‫הלו?‬
‫כן, אני יכולה לדבר.‬ ‫-לעזאזל, קלמנטין!‬
‫מה הבעיה שלכם? השתגעתם?‬
‫טוב, אם אני זוכרת נכון,‬
‫יש לי חבילת 30 ג'יגה עם הודעות ללא הגבלה‬ ‫וזה לא מספיק, כי אני צופה בהרבה סרטונים.‬
‫תחזרי אליו, למען השם!‬ ‫-אני מנהלת משא ומתן.‬
‫את לא זו שעוברת כל חודש את המכסה.‬
‫אגואיסטית.‬
‫גברתי, אחזור אלייך.‬
‫אני לא יכולה להתרכז כאן. יום נעים.‬
‫בחיי.‬
‫מר פינאנוק, אני איתך.‬
‫בסדר. אתה יכול לסמוך עלינו.‬
‫בסדר. כן. זה בסדר.‬
‫נשיקות.‬
‫שמור על עצמך. טוב, ביי.‬
‫ביי.‬
‫הוא ניתק.‬
‫יוסף, שים שלושה זוגות תחתונים‬ ‫בשקית ניילון. המטוס ימריא בעוד שעה.‬
‫לאן טסים?‬
‫לקורסיקה.‬
‫קורסיקה?‬ ‫-כן.‬
‫אי היופי.‬
‫אני רוצה לומר‬ ‫שאני מצטער על ההתנהגות של ז'וזף.‬
‫אני לא יודע מה יש לו נגדך.‬
‫אני לא יודע.‬
‫ילדים הם מסובכים לפעמים, את יודעת.‬
‫כן.‬
‫כלומר,‬
‫אין לי ילדים,‬ ‫אבל אני מתארת לעצמי שזה לא פשוט.‬
‫לא.‬
‫ידעתי שאת מבריקה, אבל ממש הדהמת אותי.‬
‫זה שום דבר. זו קצת כימיה.‬
‫קצת סלפטר, גופרית, ניצוץ, ובום.‬
‫בום.‬
‫קדימה. תטחן.‬
‫אור, תקרבי את השקית.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-שזה לא ייפול החוצה.‬
‫אני תופסת את זה. תמשיך לגרד במקום לקטר.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-היי, בכנות,‬
‫הקעקוע שלה לא נראה לכם מוזר?‬
‫לא ייאמן. אתה לא מפסיק לדבר על זה. לעזאזל!‬
‫קעקועים של סימן הדולר הם שטות‬ ‫שעושים בגיל צעיר. זה לא אומר כלום.‬
‫אמרתי לך שהיא הייתה חשפנית.‬ ‫היא רצתה דולרים בתחתונים.‬
‫חשפנית בתחת שלי! טוב?‬
‫במקרה, יש לה את אותו הקעקוע בדיוק‬ ‫כמו לפסיכי השני.‬
‫היא מדברת רוסית,‬
‫במקרה היא מכירה את המנזר כמו את כף ידה,‬ ‫ועכשיו היא מומחית לחומרי נפץ.‬
‫אה, כן, ובמקרה היא נעלמת‬ ‫ביום שהרופא רוצה לשחוט אותנו,‬
‫ואז, במקרה, היא חוזרת.‬
‫אלה הרבה צירופי מקרים.‬
‫תשמע, ג'ו. אני בוטחת בה. היא אמינה.‬
‫ואזכיר לך שהיא סיכנה את חייה‬ ‫כדי לשחרר אותך מהכלא. נראה ששכחת.‬
‫בדיוק. מבחינתי, היא זרה.‬ ‫-לא.‬
‫היא החברה של אבא. אז היא בת משפחה.‬
‫היא לא בת משפחה.‬ ‫לא אכפת לי. אני לא סומך עליה.‬
‫אתה כזה מעצבן.‬ ‫-אני חושב שקתרין בסדר.‬
‫היא יפהפייה, חכמה…‬
‫בסדר. הבנו. אתה רוצה לעשות אותה.‬
‫כן, אני רוצה, אבל זה לא העניין.‬ ‫אני סומך עליה. זה הכול.‬
‫זה מדהים.‬
‫לשם שינוי, אוליבייה מסכים איתי.‬ ‫אני חושבת שאתה טועה מאוד.‬
‫למה את אומרת את זה?‬ ‫-כן, למה?‬
‫למה? תסתכלו על עצמכם.‬
‫תמיד דבוקים אחד לשני ומסכימים על הכול.‬
‫די. זה לא נחשב. אני מגרד סלפטר.‬ ‫-היו הרבה פעמים שלא הסכמנו.‬
‫כן, הוא צודק.‬
‫אתם קרובים. זה בסדר. אין בעיה.‬
‫פשוט לפעמים אני מרגישה כאילו אני לא קיימת.‬ ‫אתם מבינים?‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫אני מצטער שככה את מרגישה.‬
‫זה לא היה מכוון. באמת.‬ ‫את פשוט כל כך מלאת ביטחון.‬
‫מבחינתנו, את סגורה על עצמך.‬
‫נכון. אני מרגיש שאת לא באמת זקוקה לנו.‬
‫כן? טוב,‬
‫אז אתם טועים.‬
‫זהו.‬
‫אגב, אני צריך לספר לך משהו על אוליב.‬
‫מה?‬
‫לא, תירגע, ג'ו.‬
‫היי. רגע. אל תיסחף.‬
‫הינה, רואים?‬ ‫אתם שוב מסתירים ממני דברים.‬
‫זה לא נכון.‬ ‫-לא אכפת לי. אספר לך.‬
‫כואבות לי הכתפיים.‬
‫שקט.‬
‫תגרד את הקיר המחורבן. לא אכפת לי.‬
‫ג'ו.‬ ‫-קדימה, לעזאזל.‬
‫הגענו.‬
‫הנוף באמת מזכיר את קולומביה.‬
‫טוב, תקשיבי לי לרגע‬ ‫במקום לדבר על קולומביה.‬
‫ברגע שנעבור את השער, זהו. אי אפשר להתחרט.‬
‫תכניסי את זה לראש.‬ ‫-אני מבינה. כמובן.‬
‫אתה פוחד? רוצה להתקשר למשטרה?‬
‫מה פתאום משטרה?‬ ‫-גם אני לא. אני לא רוצה שהם ישבו בכלא.‬
‫אני בעניין. את מוכנה או לא?‬ ‫-ברור.‬
‫אני הזמנתי את הסירה.‬
‫נטפל בזה כמו מקצוענים. שים את זה.‬
‫מה את עושה?‬ ‫-זה חשוב.‬
‫זה גורם לך להיראות פחות כפרי.‬
‫תפסיקי. אני נראה כמו סמוראי.‬
‫בחיי, אני נראה כמו סמוראי.‬
‫ממש סמוראי, לא?‬
‫כן.‬ ‫-הראש…‬
‫בואי ניסע.‬ ‫-קדימה.‬
‫מספיק.‬
‫שלום.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫אתם ד"ר פרבו ובן אפלהאק?‬
‫בן אפלק.‬ ‫-אפלהאק, דרך הישר.‬
‫יש פה טוקנים.‬
‫זו עונת החיזור, אני אעשה להם זקפה.‬
‫סתמי ת'פה!‬
‫זה מהרמקולים. את לא רואה שזה מזויף?‬
‫הכול מבוים.‬
‫כמו הקקטוסים. ייבאתי אותם.‬
‫אנחנו מנסים לגרום לאסירים להאמין‬ ‫שהם בדרום אמריקה.‬
‫כדי לבלבל אותם קצת.‬ ‫-ברור.‬
‫מעולה.‬ ‫-מעפן.‬
‫זה לא עובד.‬ ‫מיד זיהיתי שהציפורים לא אמיתיות.‬
‫אתלה אותך על ענף, ותשמיעי את‬ ‫את קולות הציפורים המשוגעים שלך.‬
‫לא, זה עובד יפה. באמת.‬
‫תנו לי את הטלפונים שלכם.‬
‫זה עניין של דיסקרטיות.‬
‫אחזיר לכם אותם מאוחר יותר.‬
‫ממילא רציתי להחליף טלפון.‬
‫כן?‬ ‫-הוא לא ממש עבד.‬
‫עכשיו אין ברירה.‬
‫טוב, נתחיל מיד?‬
‫לא, אין לחץ.‬ ‫הלקוחות שלי צריכים את האיברים מחר.‬
‫נקצור אותם ברגע האחרון. זה קל יותר ככה.‬
‫זה עדיף.‬
‫בואו נלך.‬
‫נוכל לבדוק אותם כדי להעריך את מצבם?‬
‫לא, אציג אתכם מחר בבוקר.‬ ‫כדאי שתנוחו עכשיו.‬
‫אראה לכם את החדרים שלכם.‬ ‫יש לכם יום חשוב מחר. כדאי שתהיו רעננים.‬
‫כן. ואני צריכה לחרבן.‬
‫כן, הנסיעה…‬
‫מה אתה עושה?‬
‫ככה תהיה לנו קצת פרטיות.‬
‫מה קרה?‬
‫לעזאזל.‬
‫אהובתי…‬
‫התינשאי לי?‬
‫אתה רציני?‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫ו…‬
‫אני לא יודע כמה זמן נשאר לי.‬ ‫אז כן, אני רציני.‬
‫התינשאי לי?‬
‫בסדר.‬
‫מה?‬
‫כן.‬
‫"כן", כן?‬
‫כן, כן.‬
‫אתה לא ישן?‬
‫לא, אני קצת לחוץ בגלל הבריחה מחר.‬ ‫אתה לא?‬
‫כן, קצת.‬
‫מה הם עושים?‬
‫לא משהו מיוחד. ישנים.‬
‫טוב.‬
‫לילה טוב, אחי.‬
‫כן, לילה טוב, אחי.‬
‫היי, אוליב?‬ ‫-כן?‬
‫חשבתי על משהו.‬
‫אנחנו באמת אחים עכשיו.‬ ‫-כן?‬
‫אולי אין צורך להמשיך לקרוא אחד לשני "אחי".‬ ‫-אתה צודק, אחי.‬
‫תשכח מזה.‬
‫לילה טוב, אחי.‬
‫כן, לילה טוב, אחי.‬
‫על מה אתה מסתכל?‬ ‫-על כלום.‬
‫מה זאת אומרת "על כלום"?‬ ‫-לא, אל תסתכל, ג'ו!‬
‫אחי, מה זה?‬
‫אמרת שהם ישנים,‬ ‫אבל הזין שלו בחוץ. מה זה?‬
‫הוא הוציא את האיבר שלו.‬ ‫-מה לעזאזל?‬
‫נראה שאני לא החבר החדש היחיד במשפחה.‬
‫די עם הבדיחות המעפנות שלך.‬ ‫זה אבא שלך! תראה קצת כבוד.‬
‫לא אכפת לי. הוא אבא שלי רק חמש דקות.‬
‫לא עושים ככה! תפסיק לבהות. השתגעת?‬
‫אני מסתכל. לא אכפת לי.‬ ‫הוא עושה אותה מאחור.‬
‫לעזאזל.‬
‫הם מסתבכים כמו כלבים.‬
‫כן, הוא לא נכנס.‬
‫הם לגמרי לא מסונכרנים. אין כימיה.‬
‫זה לא ילך ביניהם. לעזאזל, איזה ציוד יש לו.‬
‫מדהים, זה נראה כמו אקלייר שוקולד.‬
‫כן, לאבא שלי יש זרג יפה.‬
‫זה עניין משפחתי?‬ ‫-כן.‬
‫לא ראיתי שלך יש כזה.‬ ‫-יש לי.‬
‫אין לך. לא ראיתי שיש לך כזה.‬
‫אתה רואה אותו כשהוא ישן.‬
‫אבל כשהוא עומד…‬ ‫-לא, לעזאזל.‬
‫הבאת את חגורת הנפץ?‬
‫למה את שואלת?‬
‫-סתם.‬
‫את גזענית קצת, לא?‬
‫לא, זה בגלל הזקן שלך.‬
‫נו, כמו שאמרתי, את גזענית.‬
‫בחיי, אתם, היהודים, תמיד מעוותים הכול.‬
‫על מה את מדברת?‬ ‫-הינה.‬
‫תביא את החבלים האלה.‬ ‫נלך למגרש החניה.‬
‫בשביל מה?‬ ‫-סמוך עליי.‬
‫טוב, תעבירו את הסלפטר והגופרית.‬
‫זה…‬ ‫-שם, בשולחן.‬
‫אין כאן כלום.‬ ‫-איך אין? זה היה שם.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫תראה, אבא.‬ ‫-אתם צוחקים?‬
‫לא, אני לא מאמין. איבדתם את התערובת?‬
‫לא ייאמן. לעזאזל.‬
‫אפילו אי אפשר לנסות‬ ‫את התוכנית של קתרין. איזה אסון.‬
‫לא נורא. למזלי, יש לי עוד קופסת גפרורים.‬
‫זה מדהים.‬
‫ניצלנו. יש לה עוד גפרורים.‬
‫כן, זה מעולה.‬
‫איזה צירוף מקרים מטורף‬ ‫שיש לה קופסת גפרורים נוספת‬
‫בזמן שהיא אסירה. כל הכבוד, קתרין.‬
‫טוב, אם נגרד כולנו יחד, נוכל להספיק.‬
‫לא, הדבר היחיד שתגרדי‬ ‫זה את חור התחת שלי, הבנת?‬
‫אני חייב לומר שאני לא סובל אותה.‬ ‫אני לא סומך עליה.‬
‫היא מנסה לשטות בנו מהרגע הראשון. תתעוררו.‬
‫יש לה שתי קופסאות גפרורים!‬ ‫איך? זה לא ייתכן.‬
‫אם נלך איתה, המוות יחכה לנו מאחורי הדלת.‬
‫יצאת מדעתך.‬
‫אל תגיד לי שאתה זרקת את האבקה.‬ ‫-בטח שזה הוא.‬
‫טוב, נגמרו העמדות הפנים.‬ ‫יש לי משהו לספר לכם.‬
‫אני זרקתי את האבקה.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-ז'וזף, אני אכסח אותך, אני נשבע.‬
‫אם אתה לא מחבב את קתרין, זו הבעיה שלך.‬
‫אבל כרגע דנת אותנו למוות, אידיוט.‬
‫אביא את משפחת חזן. תגיד לרופאים להתכונן.‬ ‫-בסדר.‬
‫מתי תתעוררו? אתם לא רואים שהיא מפוקפקת?‬
‫אתה המפוקפק.‬
‫אתה תמיד מחבל בכל דבר. אתה המפוקפק.‬
‫אני תמיד מחבל בכל דבר?‬
‫תפסיק לתת לכלבה הזו לעבוד עליך.‬ ‫-לא!‬
‫אל תדבר ככה על אשתי.‬ ‫-אשתך?‬
‫בדיוק, אשתי.‬
‫אנחנו מתחתנים.‬
‫מה?‬ ‫-אתם לא מתחתנים.‬
‫אם נלך איתה, נמות.‬
‫לא, ג'ו!‬ ‫-עזבו אותי!‬
‫עזבו אותי!‬
‫-מספיק!‬
‫תירגע. תקשיב לי.‬
‫אני יודעת שהמצב מסובך,‬ ‫אבל אני נשבעת שאני רק רוצה את טובתכם.‬
‫אתה חושב שאני מפוקפקת, וזו זכותך.‬ ‫אבל ז'וזף, אתה חייב לסמוך עליי,‬
‫כי אני היחידה שיכולה להוציא אותנו מכאן.‬
‫בבקשה.‬
‫תן לה את זה.‬ ‫-ג'ו.‬
‫תן לי.‬
‫לעזאזל.‬
‫קחי. בבקשה. לכו איתה.‬
‫מה את עושה? מנסה לדפוק אותי?‬ ‫-לא.‬
‫לאונר, תירגע.‬ ‫אני רק מנסה לתקן את המצב.‬
‫את לא מנסה לעזור להם להימלט?‬ ‫-תירגע, בבקשה. תוריד את האקדח.‬
‫לא באמת תירה…‬
‫לעזאזל!‬
‫שיט!‬ ‫-קתרין, את בסדר?‬
‫אימא!‬
‫רגע. זוזי. אימא!‬
‫לעזאזל.‬ ‫-אימא?‬
‫חוזה, בוא הנה.‬
‫הוא אמר "אימא".‬
‫אמרתי לכם.‬
‫לא הבנתי. הוא אמר "אימא".‬
‫אבא, אתה בסדר?‬ ‫-אני לא מרגיש טוב.‬
‫רגע. שב.‬ ‫-ז'ראר.‬
‫היי, הוא נופל!‬
‫רגע!‬
‫אבא.‬
‫אבא, תישאר איתנו.‬
‫אבא, היי!‬
‫אבא! תפתח עיניים!‬
‫ז'ראר!‬ ‫-אבא, לעזאזל!‬
‫תרגום כתוביות: טל אקשטיין‬