ТУАНІ РЕГІОН КОРСИКА
СЕРІАЛ NETFLIX
-Не вбивайте. Це десь тут. -Чорт. Вперед! Копай!
Це гроші! Курва!
Так! Вони всі тут!
Гаразд.
Ваш друг врешті знайшов гроші.
Дякую, Алі. Дідько!
Я казав, що на нього можна розраховувати.
Дайте мені 24 години, щоб замовити гелікоптер — і ви вільні.
Дякую, Ви рятуєте наші життя.
Не надто радійте, Олів'є,
бо Ви хворі на рак.
Що?
Жартую.
Гарний жарт.
Не смійтеся надто сильно. У Вас лейкемія.
Починаєте розуміти мої жарти.
Сучий син.
Ну?
Що за галас? Чому ці ледаща ще живі?
Месьє Кавіллан,
Ви якраз вчасно.
Усі наші пацієнти заражені.
Тиждень на антибіотиках — і тоді можна брати органи.
Інфекція? Слабенька відмовка.
Ні, це не відмовка.
-Вони хворі. -Хворі.
Що? Це Пенелопа вам втовкмачила?
Леонаре, спокійно. Це правда. Ми хворі.
-Ми дуже хворі. -Це правда.
-Нам зовсім зле. -Так, Леонаре.
Санітарні умови тут не дуже хороші.
Це правда, чорт забирай. Тут усюди пилюка.
Це не п'ятизірковий готель.
Тихо!
Кажіть правду, інакше начиню кулями дилду.
Леонаре, ти розум втратив!
Дідько, не можу повірити.
Ну ж бо.
Ми ховаємо трупи за 5 мільйонів євро.
Чорт, ми все втратили.
Добре, ми хоч не Ор ховаємо.
Так, звісно.
Дякую, Боже.
-Бери його. -Так.
Трясця. Вперед.
Ну ж бо.
Дістало.
Уяви, рік тому ми намагалися
продати додаток інвесторам.
Поглянь на нас тепер.
Думаю, займатись таким — моя доля.
Я головоріз. Ялуко від яблуні…
Ну ж бо.
Вперед.
Олів.
Що?
Маю дещо тобі сказати.
Що?
Кажи.
Ми з тобою…
Брате!
Ну ось.
Про що ти?
Брати.
Тобто «брати»?
Ми з тобою брати, брате.
Так, ми — брати.
Ні, ми й справді брати, брате.
Ти здурів? Що ти таке кажеш?
Ти мій брат. Ми брати. Знаю.
Я намагаюсь сказати, що твій батько…
Твій батько — мій батько.
Він зрадив моїй матері із твоєю.
Що ти таке кажеш? Це безглуздя.
Олів, повір. Я серйозно.
-Ми рідні брати. -Хто тобі сказав?
Мій батько. Твій батько. Наш батько.
-Жерар? -Жерар.
-Жерар меле нісенітниці. -Ні. Олів.
Він сказав це, коли ми були під сироваткою.
Що?
Ми — брати.
Ходи сюди, брате
Ходи сюди.
Здуріти, правда?
Ми були братами до того, як стали братами.
Це прекрасно.
Хвилинку.
То Ор — моя сестра?
Так, вона твоя сестра.
Звісно, вона твоя сестра.
Трясця.
Що таке?
Нічого. Не переймайся.
Що ти наробила? Через тебе я мусив убити хірурга.
Про що ти?
Я не вчора народився.
Думаєш, я не бачу, як ти допомагаєш їм за моєю спиною?
Заспокойся. Я увесь час була тут. Ти все вигадуєш.
Я не дурний.
Ти таких проблем наробила! Ти навіть не уявляєш!
Що я скажу росіянам?
Я продав їм органи, які немає кому вирізати.
То Хазани живі?
То ти цим переймаєшся?
-Ти їх аж так любиш? Ходімо. -Що ти робиш?
-Припини! -Тебе чекає те ж саме.
-Що ти робиш? -Ну ж бо.
Досить!
Може, вони не до того монастиря прийшли.
Ні, вони не помилилися.
Ваша інформація недостовірна.
Якої колумбійці тепер думки про нас?
-Ми знайдемо правильну адресу. -Ні.
Це мило, але ми багато витратили на Хазанів.
Тож убога допомога, яку Ви отримали як юрист від якихось знайомих
тримайте її при собі.
Ми скасовуємо пошуки.
Ви все зрозуміли?
Слідкуйте за тоном.
Не треба нас повчати. Ви теж облажалися.
Перепрошую? Про що Ви?
Про випадок маленького Грегорі. Ви облажалися.
Очевидно, що до річки його вкинув Бернар Ларош.
Ви — виродок!
А Дюпон де Лігоннес?
То був справжній облом!
Я не знаю, де він!
Ворушіть булками, а не арештовуйте випадкових перехожих в аеропортах!
А Наташа Кампуш?
Ви хоча б думали про Нашату Кампуш?
Скільки дітей вона народила батькові, доки ви нарешті з'явилися?
Ви облажалися!
Облажалися на всі сто!
Вона жартує.
Ви — повне лайно!
Гаразд.
-Досі боляче. -Це нормально.
-Дихай. -Це наша кімната.
Поруч — душі
та вбиральні.
Якщо піти сюди — буде коридор,
але не знаю, чи там одні двері, чи двоє.
Думаєш, там одні двері чи двоє? Олів?
Чорт, брате. Олів!
Зосередься на секунду. Там одні двері?
Так, там одні двері або двоє. Точно.
Ти знущаєшся?
Катрін?
Дідько.
Сонечко. Я думав, ти мертва.
Все добре. Я теж за тебе боялася. Так боялася.
Що трапилось? Де Ви були?
Мене попросили перекладати
переговори із росіянами.
Вони хотіли купити наші органи. То було жахливо.
Дідько.
Не хвилюйся. Це вже позаду.
Ми виберемося звідси.
-Ми працюємо над картою монастиря. -Так.
Ми мусимо зробити це. Інакше Леонар нас уб'є.
Це ваша карта?
Так.
Так, це карта.
-Ось. -Дякую.
Я зробила те, що й ти.
Що?
З Олівіо.
Я зробила двійника Олів'є і вдавала, що рухаюсь далі.
Як ти із Вільямом.
Я тут.
Так. Як справи?
Не слухай її, коханий.
Це нісенітниці. Вони навіть несхожі.
Це нісенітниці. Вони несхожі.
Я теж так казала. Так.
Ти все ще кохаєш Жозефа. Інакше ти б не робила усього цього.
Пощастило, хтось дзвонить.
Тобі пощастило.
Алло?
Докторко Прево, це месьє Фінанук.
Вітаю, месьє Фінанук.
Так, слухаю.
Ви увімкнули гучномовець?
Так. Ні.
Тобто так, бо я зараз зайнята
голінням свого передка!
Не поріжтеся.
Послухайте. На жаль, маю для Вас погані новини.
З кредитом нічого не вдасться.
Мені дуже шкода.
Однак щодо кальян-бару із котами,
маю іншу пропозицію,
але вона більше стосується Ваших хірургічних здібностей.
Цікаво. Продовжуйте.
Гаразд. Мені треба вирізати органи трьох чоловіків і двох жінок.
Чорт, Людмила теж?
З хірургом, який мав це зробити, трапилось нещастя,
а клієнт має обмаль часу.
Я хотів би дізнатися, чи Ви вільні від зараз.
Не знаю. Скільки платите?
Ми маємо бути професіоналами. Ми професіонали.
Гаразд.
Пропоную 120 000 євро, і це останєє слово.
Так.
Так, це останнє слово.
Я відмовляюся.
-Що ти робиш? -Ти жартуєш?
Стривайте. Я маю принципи.
-За таку ціну і мови бути не може. -Передзвони йому!
Не хочу, щоб мене обібрали.
Присягаюся, я тобі вмажу. Передзвони йому.
Заспокойся. Він передзвонить.
-А що як ні? -Чому «ні»?
Він передзвонить. Він має мій номер.
Ні, ми не підемо сюди. Це дуже погана ідея.
Нас побачать.
Однак, якщо ми підемо сюди,
можна потрапити до переходу, який виведе нас на стоянку.
Там автівки наглядачів. Одна із них — старе червоне повнопривідне авто.
Треба брати саме її, бо задні дверцята ліворуч не замикаються.
Чому ти так дивишся? На мені шмаркля?
Ні, нічого. Я слухаю.
Гаразд, ви все почули?
Треба брати червону автівку, бо там незамкнені дверцята.
Чудово. Зрозуміло.
Вибачте, але звідки Ви це знаєте?
Бачила, коли перекладала росіянам.
-Це нічого не означає. -Означає.
Це означає, що я не вірю, що Ви розмовляєте російською.
Що вона сказала?
Не знаю. Але вона розмовляє російською.
Я сказала: «Треба їхати до аеропорту в Бастії».
Що? В Бастії?
-Ми на Корсиці? -Так.
-Серйозно? -Не може бути.
Тут усі розмовляють іспанською.
-Навіть копи. -Так і є.
Так, але повірте мені. Я перекладала у селі на Корсиці.
Так? Там було гарно? Там був бенкет?
Там були вода «Orezza» й броччіо?
Так, там був сир броччіо.
Чорт, пощастило Вам.
Так чи інакше, треба втекти до 7:00.
Ні.
Я не згоден. Це небезпечно. Що довше ми тут, більша загроза.
Треба дочекатися, доки усі заснуть і тоді тікати.
Ні, між 7:00 та 7:30 виходить нова зміна.
Менше шансів натрапити на когось.
Чорт, здуріти. Звідки вона це все знає?
Це Ви теж бачили?
Ти щоразу будеш їй перечити?
Ти не маєш жодної інформації.
Ясно? Ти лише патякаєш. А тепер, слухаємо.
Щось вона забагато знає.
Ми слухаємо, сонечко.
А як вийти із кімнати?
Катрін?
Щоб вийти із кімнати,
ми скористаємося цим.
Картонова коробка. Чудово.
Це сірники, Джо.
-Це сірники? -Ти що, тупий?
Це сірники.
Ну ось.
-Трясця, відповідай! -Нехай зачекає.
І я люблю цю мелодію. Три дні тому її вибрала. Обожнюю її.
-Ну ж бо! -Відповідай!
-Алло? -Алло?
Месьє Фінанук.
-Нас роз'єднало. -Так.
Вибачте, ще хтось телефонує.
Алло?
-Ні, не заважаєте. -Чорт, Клементино!
Що з вами? Чи ви здуріли?
Наскільки я пам'ятаю,
мій план — 30 Гб й безкоштовні повідомлення,
і цього недостатньо, бо я дивлюсь багато відео.
-Трясця, перемкнися на нього! -Я ж розмовляю.
Це не ти перевищуєш ліміт щомісяця.
Егоїстка.
Я Вам перетелефоную.
Власних думок не чую. Гарного Вам дня.
Ой, леле.
Месьє Фінанук, я слухаю.
Чудово. Можете на нас розраховувати.
Добре. Гаразд. Згода.
Цілую.
Цілую. Гаразд, бувайте.
Бувайте.
Він поставив слухавку.
Юссефе, пакуй три пари білизни у пластиковий пакет.
-Літак відлітає за годину. -Куди ми летимо?
На Корсику.
-На Корсику? -Так.
На острів краси.
Я хотів
перепросити за Жозефа.
Не знаю, що він проти тебе має.
Не знаю.
Знаєш, іноді із дітьми буває важко.
Так.
Тобто
я не маю дітей, але думаю, що іноді буває нелегко.
Так.
Я знав, що ти дуже розумна, але ти мене вразила.
Це дурнички. Просто хімія.
Трохи селітри, сірки, іскра — і бум.
Бум.
Вперед. Три.
Ор, підсунь торбинку.
-Все гаразд. -Дивися, щоб усе падало до неї.
Падає. Шкреби, а не діставай мене.
Дідько.
А вам її татуювання не здалося дивним?
Неймовірно. Ти не можеш заспокоїтися? Чорт!
Тату з доларом — звична помилка юності. Це нічого не означає.
Я ж казав, що вона була стриптизеркою. Їй клали долари до трусиків.
Стриптизерка, до дупи! Так?
Вона має таке ж тату, як і інший збочений псих.
Розмовляє російською.
Знає монастир як свої п'ять пальців.
А тепер вона — експерт із вибухівки.
А, так, і вона раптом зникла
у день, коли нас мали випатрати,
а тоді повернулася.
Надто багато збігів.
Послухай, Джо. Я їй вірю. Вона надійна.
Вона ризикувала життям, щоб витягти тебе із в'язниці.
Ти, здається, вже забув.
-Вона просто незнайомка. -Зовсім ні.
Вона — татова дівчина. Тепер вона наша сім'я.
Не сім'я. Мені начхати. Я їй не довіряю.
Ти дістав. Трясця.
Я думаю, Катрін чудова.
Вона вродлива, розумна…
Годі. Ми зрозуміли. Ти хочеш їй вдути.
Хочу, але справа не в цьому. Я їй довіряю. Це й усе.
Прекрасно.
Хоча б раз Олів'є зі мною згоден. Думаю, ти дуже помиляєшся.
-Чому ти так кажеш? -Так. Чому?
Чому? Подивіться на себе.
Нерозлучні, як дві штанки. І завжди згодні одне з одним.
Припини. Це не рахується. Я зішкрібаю селітру.
-Ми багато разів не погоджувалися. -Так, він правду каже.
Ви близькі. Це нормально. Це не проблема.
Просто іноді я наче не існую. Розумієте?
Серйозно?
Так.
Мені шкода, що ти так почуваєшся.
Я не хотів. Чесно. Просто ти така впевнена у собі.
У тебе все під контролем.
Це правда. Я відчуваю, що ми тобі непотрібні.
Так, що ж,
ви помиляєтесь.
Ну ось.
До речі, маю сказати тобі дещо про Олів.
Що?
Ні, заспокойся, Джо.
Овва. Стривай. Тебе заносить.
Ось, ви знову щось приховуєте.
-Це неправда. -Мені начхати. Я все скажу.
Плечі болять.
Замовкни.
Шкреби довбану селітру. Мені начхати.
-Джо. -Ну ж бо, чорт забирай.
Ми на місці.
Це правда, дуже схоже на Колумбію.
Гаразд, слухай, а не патякай про Колумбію.
Коли ми проїдемо крізь ворота, дороги назад не буде.
-Намотай це на ус. -Зрозуміла. Звіно.
Страшно? Хочеш подзвонити у поліцію?
-Що? Поліцію? -Що ж, я теж не хочу.
Не хочу, щоб їх кинули за ґрати.
-Я готовий рушати. А ти? -Звісно.
Я замовила човен.
Ми упораємося, як справжні профі. Одягни.
-Що ти робиш? -Так треба.
Так ти менш схожий на бандита.
Годі. Я схожий на самурая.
Чорт, я схожий на самурая.
Довбаного самурая, розумієш?
-Так. -Моя голова…
Поїхали.
Годі.
Вітаю.
Привіт.
-Радий познайомитись. -Ми теж.
Доктор Прево і доктор Бен Афлахак?
-Бен Афлек. -Афлахак, заради бога.
У вас тут тукани.
Зараз сезон парування. Зараз у них встане.
Замовкни, трясця!
Це із колонок. Хіба не чути, що звук несправжній?
Все підлаштовано.
Як і кактуси. Їх привезли.
Ми хочемо, щоб заручники вірили, що вони у Південній Америці.
-Щоб спантеличити їх. -Звісно.
-Чудово. -Це відстій.
Зовсім не схоже. Одразу було чути, що птахи несправжні.
Зараз насаджу тебе на гілляку, і будеш сама кричати, як скажена птаха.
Ні, все вдало зроблено. Чесно.
Давайте свої телефони.
Треба бути обережними.
Я їх потім віддам.
Я і так хотів новий телефон.
-Так? -Цей не працює.
Тоді треба купити новий.
То ми одразу почнемо?
Ні, розслабтеся.
Органи клієнтам потрібні завтра.
Виріжемо їх в останню мить. Так легше.
Так буде найкраще.
Ну ж бо. Ходімо.
Можна їх оглянути, щоб оцінити ситуацію?
Ні, ви зустрінетесь завтра зранку. Вам слід відпочити.
Я покажу ваші кімнати. Завтра — великий день.
Вам краще розслабитися.
Так. І мені б покакати.
Так, дорога…
Що ти робиш?
Так ми зможемо усамітнитися.
Що таке?
Чорт.
Сонечко…
ти вийдеш за мене?
Ти жартуєш?
Я тебе кохаю.
І…
Не знаю, скільки ще маю часу. Тож ні, я не жартую.
Ти вийдеш за мене?
Гаразд.
Що?
Так.
«Так» — це так?
Так, так.
Ти не спиш?
Ні, я трохи схвильований втечею.
А ти?
Так, трішки.
Що вони роблять?
Нічого особливого. Сплять.
Гаразд.
На добраніч, брате.
Так, на добраніч, брате.
-Агов, Олів? -Так?
Я про щось подумав.
-Тепер ми справжні брати. -Так?
Може, не треба називати одне одного «брате».
Твоя правда, брате.
Забудь.
На добраніч, брате.
Так, на добраніч.
-На що ти дивишся? -Ні на що.
-Тобто «ні на що»? -Ні, не дивися, Джо!
Брате, що це?
Ти казав, що вони сплять, але ось його прутень. Якого біса?
-Він витягнув свій член. -Якого біса?
Схоже, що я не єдиний новий член сім'ї.
Годі цих відстійних жартів. Це твій батько! Трішки поваги.
Байдуже. Він мій батько аж п'ять хвилин.
Так не можна! Не дивися.
Ти здурів?
Я дивлюсь. Чхав я. Він її по-собачому шпекає.
Трясця.
Вони боряться, як собаки.
Прутень не заходить.
Вони на різних хвилях. Немає іскри.
Із цього нічого не буде.
Чорт, той прутень.
Чудовий, як шоколадний еклер.
Мій батько має крутий прутень.
-Це передається по спадковості? -Так.
-У тебе я такого не бачив. -А я його маю.
Не маєш. Я не бачив.
Він був у стані спокою.
-Та коли він у повній силі… -Ні, чорт.
Ти взяв пояс із вибухівкою?
Що це за питання?
-Що це за питання? -Нічого.
Ти расиситка, чи не так?
Ні, це через твою бороду.
Ну ось. Я казав, ти расистка.
Боже, ви, євреї, завжди все не так розумієте.
-Про що ти? -Ну ось.
Бери мотузку. Йдемо до стоянки.
-Навіщо? -Довірся мені.
Передай селітру й сірку.
-Вони… -У столі, ось там.
-Тут нічого немає. -Як так може бути? Вони були там.
Якого біса?
-Дивися, тату. -Ти жартуєш?
Ні, неймовірно. Ви загубили суміш?
Чорт, не можу повірити. Трясця.
Тепер ми навіть план Катрін виконати не можемо. Це катастрофа.
Все добре. На щастя, я маю ще одну пачку сірників.
Неймовірно.
Ми врятовані. Вона має сірники.
Так, чудово.
Який чудовий збіг: вона дістала ще одну пачку,
перебуваючи в полоні. Молодець, Катрін.
Якщо шкребтимемо разом, усе вдасться.
Дупу Ви мені шкребтимете, зрозуміло?
Я мушу сказати, що не можу її терпіти. Я їй не довіряю.
Вона від самого початку нас дурить. Розплющте очі.
Вона має дві коробки сірників! Звідки? Так не буває.
Якщо підемо за нею, за дверима нас зустріне смерть.
Ти зовсім сказився.
-Не кажи, що викинув суміш. -Так, це він.
Гаразд, годі вдавати. Мушу щось сказати.
Я викинув суміш.
Чорт. Присягаюся, від тебе місця мокрого не залишиться.
Якщо тобі не подобається Катрін, це твоя проблема.
Але ти прирік нас на смерть, недоумку.
Я приведу Хазанів. Скажи лікарям приготуватися.
Добре.
Коли ви розплющите очі? Не бачите — вона ненадійна?
Це ти ненадійний.
Ти завжди пхаєш палки у колеса. Ти ненадійний.
Я пхаю палки у колеса?
-Це стерво тобою маніпулює. -Ні!
-Не називай так мою дружину. -Твою дружину?
Так, мою дружину.
Ми одружуємося.
-Що? -Аж ніяк не одружуєтеся.
Якщо підемо за нею, нам кінець.
-Ні! Джо! -Відпустіть мене!
Відпустіть!
-Відпустіть мене! -Припини!
Заспокойся. Послухай.
Я знаю, що ситуація непроста.
Але присягаюся, я бажаю тобі найкращого.
Ти можеш вважати мене ненадійною.
Але, Жозефе, ти маєш мені вірити,
бо я єдина, хто може нас звідси витягнути.
Будь ласка.
-Віддай. -Джо.
Віддай.
Чорт.
Ось. Вперед. Ідіть за нею.
Що ти робиш? Розвести мене хочеш?
Леонаре, заспокойся. Я лише хочу усе владнати.
То ти не допомагаєш їм втекти?
Заспокойся, прошу. Опусти пістолет.
Ти ж не вистрелиш…
Трясця!
-От лайно! -Катрін? Як ти?
Мамо!
Посуньтеся! Мамо!
-Чорт. -Мамо?
Жозе, іди сюди.
Він сказав: «Мамо».
Я ж казав.
Я й не думав. Він сказав: «Мама».
-Тату, все гаразд? -Мені погано.
-Сідай. -Жераре.
Він паде.
Обережно!
Тату? Тату, залишайся з нами. Тату?
Тату? Агов!
Тату? Розплющ очі!
-Жераре! -Тату!
Переклад субтитрів: Анастасія Хома