Pomoc! Pojďte nám pomoct!
Můj otec má infarkt!
- Aure, přestaň řvát jak na lesy. - Je mu líp.
Jsem v pořádku, zlato, jen jsem omdlel. Nic víc. Je mi líp.
- Sakra, Aure. - Prosím vás!
Pojďte nám pomoct!
Neuvěřitelný.
Páni!
Co to dělá?
- Ne! - Ty vole!
SERIÁL NETFLIX
Rodinný
Podnik
To je brutální, fakt skvělý.
Musím přestat, nebo mi začne prdět pipina. Tak konec.
Pomozte mi! Rychle!
Dostala to do ramene.
Strašně krvácí. Zachraňte ji, prosím vás.
Moment, to nebyl plán. To neumíme.
Zachraň ji, nebo je po tobě.
Spolehněte se na nás.
Nicméně, pane Cavillane, nemůžete tu zůstat.
Potřebujeme sterilní prostředí.
Prosím vás. Zachraňte ji, prosím.
A do prdele.
To je Catherine.
Která Catherine!
- Pénélope Catherine? - Jo, Gérardova přítelkyně.
Tak to jí patří. Nezachraňuj ji. Nemůžu tu čubku vystát.
Doktore, Ben Aflahaku.
Co? Všechno to zavinila ona.
Zapomněl jste na Hippokratovu přísahu?
Nepleť sem Hippokrata.
Budu respektovat všechny lidi, jejich nezávislost a vůli,
bez jakékoli diskriminace jejich stavu nebo víry…
Tady žádní doktoři nejsou.
Ty nejseš doktor a ani já ne.
Jestli ji budeš operovat, bude průser.
Abyste věděl, pane, loni jsem své kočce odstranila zhoubný nádor.
A jak to dopadlo?
Během operace zemřela.
No tak vidíš. Nevíš, co děláš.
Chudák kočka.
To je jedno, nůžky. Musíme odstranit oblečení.
No tak.
A je to.
Spi sladce, hajzle.
Dobrá práce, Aure.
- Co to jako bylo? - Kde ses to naučila?
Pojďte, padáme odsud.
- Jdeme. - Jo.
- Páni. - Aha, no.
- Aure? - Co je?
Máš tu dalšího.
Tak druhý kolo.
A sakra!
- Jo! - Super.
Dej mě dolů, brácho. Jsi v pořádku?
- Jo? - Dobrý.
- Sakra, viděls, jak jsem mu to nandal? - Jo!
No tak! Jdeme!
- Tati, padáme. - Počkejte. Dejte mi pět minut.
Mám nohy jak želé.
Nic nevidím, kurva.
Odjímám tkáň.
- Tak odjímej. - No tak.
To je ono. A teď…
Kurva, sakra! Kompresi!
- Potřebuju kompresi, do hajzlu! - Už.
No tak. Dělej.
Pohni, kurva. Nebuď srab.
Což takhle si nasadit roušku.
Nepruď.
A sakra. Náušnice.
- Co s náušnicí? - To snad ne.
Koho to zajímá? Pohni si.
- Spadla do toho ramena. - Ne…
Je to příjemně teplý.
A taky měkký.
Fakt hezký.
Připomíná mi to Oliviera.
Cítím kov.
- Je tam kov? - Je tam kov.
- Mám to. - To je dobrý. Tak ukaž.
No tak. A je to.
Ne, sakra. To je ta kulka.
Úžasný, tu hledáme od začátku.
Na tu kulku seru. Chci tu náušnici.
To je vopruz.
Dost to krvácí.
Počkej. Odsaju to. Hned to bude.
Mám to.
To stačí. Všechno jsi to vypila.
Co to děláš?
Do prdele!
To je nechutný!
- Mám ji. - Tu náušnici mám u prdele!
Proč po mně pliveš?
- Do hajzlu! - Šil jsi ve vězení?
- Jo, každej čtvrtek. - Jo?
Tak jí ten škrábanec sešij, já ji připoutám a jdeme pro Hazanovy.
Dobrý, můžem.
No tak. Dělejte.
Počkej chvíli, furt si šlapu na hábit.
Děláme, co můžeme. Váží snad metrák.
Vzduch je čistej, můžete jít.
Je tam hlídač.
Kruci.
Nenecháme tátu radši tady?
- Co je to s tebou? Není loutka. - Ne, ale s ním to bude těžké.
Mohli bychom ho nechat v kumbálu, a jak budeme venku, zavoláme pomoc.
Slyším vás, tady mě nenecháte.
Tati, přestaň řvát, sakra.
Myslím, že nás slyšeli a půjdou po nás.
Olive, dej mi hodinky.
Je 7:12.
Na to seru. Dej sem ty zasraný hodinky.
Dělej.
- Co to děláš? - Jo?
Ne!
Sakra. Ne, brácho.
Jde tam!
Je v pohybu!
- Super! - Vyšlo to. Tak jdeme.
Jsem v pořádku.
- Všechno je v pořádku. - Jdeme.
Sakra, nejsou tu.
Oni zdrhli.
Ale svázali je dobře.
- Pojď, taky zmizíme. - Jo.
Hele, Jo, to se nedělá. Ty hodinky byly z bar micva.
Byly z limitovaný edice. Jsem jak bez koule.
Teď už víme, kolik stojí koule a není to 140 litrů jako ty blbý Festiny.
- Ty hodinky miluju. - Jdeme.
Tam je ten červenej džíp.
Levý zadní dveře.
Ty vole, je otevřenej.
Super.
Paráda.
Jo, co děláš?
Kurva, vážně nám chtěla pomoct.
- Cože? - Catherine. Musíme ji dostat ven.
- Nemůžeme ji opustit. - Máš pravdu.
- Vyloučeno, s tou mrchou nejedu. - Přestaň, tati.
- Olive, nastartuj. Hned jsme tu. - Jak nastartuj?
Hned tu jsme.
- A co klíče? Nemáte klíče? - Ticho!
To si dělají prdel?
Čisto.
- Jo, pojď sem. - Co je?
- Jsou tu stráže. - Dobře.
Jdeme.
- Jdou sem. - Co budeme dělat?
Tady. Vezmi si tohle.
Co já s tím? Na čtení není vhodná doba!
Tak jo.
Jsou tam?
Ty, já…
tudy.
Co?
- Nechápu to. - Co tam dělají?
Něco si říkají. Nevím.
Hejbou se?
Spěte sladce, mniši.
Nedáte si sladký?
Jak jsme si za mlada dávali sladký.
- Aha, jo. - Jo.
- To bylo moje. - Výborný.
Pamatuješ, jak nám máma kupovala sladkosti?
Sakra, máma.
- No tak. - Jo, na to není čas.
Počkej.
Dobře, je naživu. Jdeme.
Počkejte. Omlouvám se. Vysvětlím to.
- To je jedno. Padáme odsud. - Díky. Au.
Moc mě to všechno mrzí.
- Můj syn převzal kontrolu. - To proberem později.
Taky se chci omluvit, že jsem vám nevěřil, ale od začátku jste s náma vyjebávala a…
Nech to na později.
- Víte, co myslím? - Jdeme.
- Musíme pryč. - Dáme řeč pak.
- Nemůžu, jsem nahá. - Aha.
Mně to nevadí, ale…
Dám vám mý kalhoty.
- Skvělej nápad. - A je to.
No tak. A je to.
To je ono. Dobře.
- Dělej. - Jo.
Nechal jsem tam botu. Tady.
- To není pro vás. Vezměte si tohle. - Díky.
- Mám nápad na svršek, Jo. - Co?
Co to děláš?
Co děláš?
Páni, co to má znamenat, kurva?
Děláš si prdel?
Co to je za sukýnku?
Dobrý, je to trendy. Promluvíme si o tom později. Padáme.
Tady.
Tamhle je kabát.
To jako vážně?
Teď mám akorát koule v průvanu.
A zezadu mi tam taky táhne.
- Tady. - Kurva.
Nefunguje to.
Sakra.
Krucinál!
Vypni to!
Uklidni se. Nevím, jak se startujou auta.
Bez klíčků to neumím.
Bylo by to snazší, kdyby tu byl táta, sakra.
Dost o tvém otci.
Možná je to taky lempl na startování aut.
To je ono, synku! Sakra!
- Miluju, když si věříš! - Otevři!
- No tak! - Josephe, řekl jsem ne.
- Jestli je tady, jedete beze mě. - Jeď! Jsme připraveni!
Jedem!
Kde je ta zasraná brána?
Tamhle!
Vyjeď tam!
Rychle!
No tak, šlápni na to!
Co to bylo?
- Co to bylo za hluk? - To bylo to naše lano na autě od stráží.
No nekecej!
Super. Pěkně jsme to těm zmrdům nandali.
Taky nás ojebali.
Oni utíkají, Migueli!
Migueli?
Krucinál!
Dělejte.
No tak.
Do hajzlu!
Kurva!
- Uhni! - Počkejte.
- Je to zamčený. - Taky jsme si všimli, tati.
- Co budeme dělat? - Nevím.
Střílí po nás!
- Musíme se schovat. - Tudy. Je tu další brána.
Kam jdete, sakra?
Do prdele!
Kde jsou? Kam zmizeli?
- Neboj se. Sejdeme se u brány. - Dobře.
Bacha.
- Seš v pořádku? - Dobrý.
Promiňte, v pořádku. Vzdáváme se.
Prosím, nezabíjejte mě.
Nebuďte jak posraní.
Strejda Youssef je tu.
Sakra, Youssefe!
- Clémentine? - Youssefe!
Ahoj. Jak se máš?
Jé,
jsou tak roztomilí!
No tak. To stačí.
To by stačilo.
Tak jo, musíme jít.
- Olive? - To stačí.
- Olive? - Jedeme.
- Olive, musíme jít! - Co?
- Musíme jít. - Samozřejmě.
No tak. Pohyb.
- Pojď. - Viděls? Políbil mě.
Jo, viděl. Jdeme.
Tudy.
Mami.
Už je ti líp, paráda.
Počkej, zlato. Uklidni se. Není to tak, jak to vypadá.
Tohle bude ošklivý. Jeden po druhým to dostanete do palice.
Léonarde, děláš velkou chybu.
Zničíš si život.
Jakej život? Vždyť jsem ti ukradenej.
Chceš si akorát užívat s tím vetchým pytlem.
Počkat, 70 není zas taková…
Sklapni, dědku.
- Fakt, buď na chvíli zticha. - Léonarde, podívej se na mě.
Neblázni. To ty jsi moje rodina…
ne ten vůl Gérard a jeho debilní syn.
Nech toho.
Málem jsi mě zabil.
Všechno, co chci,
je dělat věci jako předtím, jen my dva.
Ne jako předtím! Chci změnu!
Catherine, chce, aby se věci změnily…
Sklapni, nebo ti udělám pěšinku!
Jo, sklapni.
Myslíš, že nevím, že jim pomáháš utéct?
- Nejsem slepej. - Přestaň.
- Nevidíš, že s nima manipuluju? - Já to věděl.
Nebýt mě, byli by už pryč.
Jsem na tvé straně, synu.
Jsem s tebou.
- Vážně? - Ano. Ovšem.
Mám tě ráda.
Opravdu.
Já tebe taky.
Omlouvám se.
Jsem fakt kretén.
Pojď sem.
Promiň, mami. Posral jsem to.
Je mi to líto.
Mám tě rád, mami.
Taky tě mám ráda, zlato.
Počkat. Ne.
Nedals mi na výběr.
Promiň.
Je mi to líto.
Svažte ho.
- Hej! - Jo?
- Vraťte se, musíme ho svázat! - Jo, samozřejmě.
Akorát…
po tolika obratech,
se všemi těmi zmatky a nedorozuměními…
Nevěděl jsem, na čí straně jsme.
Upřímně, byli jsme zmatení. Mysleli jsme, že nás zas vodíte za nos.
Pojďme ho svázat.
- Kurva, to nedám! - Olive, co to děláš?
- Nejde to. - Hraješ si s tím deset minut.
Je to zámek. Co chceš, abych udělal? Roztavil to? Kde jsou vůbec ostatní?
- Olive! - Tamhle jsou.
Rodinka už jde!
Co se děje? Co tady děláte?
Přišli jsme vás zachránit, brácho.
- Pěkný nožky. Špica. - Hleď si svýho.
Ale tahleta s náma nejde.
- Ne, seru na ni. - Youssefe.
Zachránila nám život. Jde s náma.
Přestaňte fňukat, jdeme.
- Počkat! Nemůžeme odejít. - Co?
A co Ludmila?
Ta už tu není.
Bingo! Umřela.
Visíš mi 12 euro, říkala jsem, že zimu nepřežije.
Není mrtvá, jen tu prostě není.
- I tak se připrav. Je teprv únor. - Seš cvok? Ta má tuhej kořínek.
Musíme do Fonza Point. Čeká na nás loď.
Tak pojďme tudy. Tudy nás nedostihnou.
Sakra, vážně jsme na Korsice.
Youssefe, co uděláme? Pojedeme pro babičku?
Jo.
Autopilot je nastavenej do Alžírska.
- Alžírsko? - Pojedem do Constantine.
Tam naplánujem misi Ludmila.
Skvělý. Perfektní nápad.
Každopádně díky.
Fakt jste ukázali, co ve vás je.
Cože? To je normálka, když jde o rodinu.
Ale jestli někomu chcete poděkovat, tak Clémentine.
- Přestaň. - Jo!
Přísahám. Je to sice bohatá měšťačka, ale taky je dost drsná.
Je to gangsterka. Potlesk pro Clémentine!
Bravo, Clém.
Bravo, lásko.
Výborně.
Moje malá gangsterka.
Ne, tak děkuju.
Během toho všeho jsem se dost naučila…
a mám pár nápadů do budoucna, ale…
pusu na zámek. Budu mlčet!
Ale ne!
Tak jo.
- Bezva. - Topím se.
Dobře, tak všemu jsme nerozuměli, ale zdá se to bejt skvělý. Výborně.
Jo, mně to taky nedošlo. Bravo, výborně, zlato!
Jste fakt drsňáci, sakra.
Omlouvám se.
To, že jsme se tu dnes všichni sešli,
znamená, že nejsme mrtví.
Všichni jsme byli blízko smrti.
Na to nezapomeňme.
Ale jsme tu taky proto, abychom oslavili
spojení dvou úžasných bytostí…
Gérarda…
a Catherine.
Pénélope.
Mé pravé jméno je Pénélope.
- Vážně? - Jo.
- Pénelope Cavillanová. - Opravdu?
Ano.
Pénélope se mi líbí.
Má Péné.
Má krásná Péné.
Tou přezdívkou si nejsem jistá, tati.
- Proč? - No Péné je trochu…
Já si tím taky nejsem moc jistej. No nic.
Pénélope, jsem velice rád,
že se stáváš součástí rodiny Hazanových.
Nebudeme chodit…
okolo horký kaše.
- Ten začátek byl dost krušnej. - To jo.
Ale to nevadí. Už je to za námi.
A já se radši dívám dopředu,
protože o tom rodina je.
Rodina se mění…
rozvíjí…
a rozrůstá.
Ale pořád je to ta samá rodina.
A to je nádhera.
- Gérarde! - Ano?
Péné…
all'arrabiata.
Vynikající těstoviny.
Můžete si vybrat svědky.
Vybírám si Aure.
- Díky. Jsem dojatá. - Skvělá volba.
Tati.
Jo, já vím.
Vybírám si svého syna.
To bude složité, tati. Jsem rabín, kapitán…
- Všechno bohužel nezvládnu. - Já vím, Josephe. Ne.
Mluvil jsem…
o Olivierovi.
Já?
Oliviere, je něco…
co jsem ti nikdy neřekl,
protože jsem nikdy neměl…
To nic, Gérarde.
V pořádku.
Já o tom vím.
Sakra, ty sis to pro sebe nemoh nechat, že?
Zatracenej idiote.
- Řek jsem mu to. - To je mi jasný.
Byl jsem to já.
No, Oliviere, poslouchej.
Promiň, že jsem ti lhal.
Lhal jsem ti.
A zřejmě jsi i zklamaný.
Proč bych byl?
Nemýlil jsem se.
Věděl jsem, že je můj otec…
gangster,
trestanec,
šarmantní
a fešák.
Synku.
Pěkný, brácho.
Aure!
Jsme švagrový.
Tati?
Když říkáš „synku“…
myslíš skutečnýho syna?
Ano, myslím skutečnýho syna.
Tak jo.
- Je to tvůj bratr. - Můj bratr.
Co se tak tváříš?
- Je to tvůj bratr. To je skvělý. - Jo.
Samozřejmě, jistě. Mám jen mořskou nemoc. Proto.
- To to moře, vlny. - Jo.
Co s vlnama? Obejměte se.
Běž obejmout sestru.
Tak jo.
Taky jsem tak reagoval.
- Bacha, kam dáváš ruce, jo? - Jasně.
To oslavíme potom.
Ale vraťme se k hlavní události večera.
Jestli by chtěl někdo tomuto svazku oponovat…
ať promluví…
- Já! - To jsem si moh myslet. Moje nervy.
No nic.
…nebo ať navždy mlčí.
Dělám si prdel.
Super. Ale ne!
- Dělá si prdel. - Jo, je fakt natvrdlá!
A nyní přichází ten velký okamžik.
Gérarde
Mordecaï
Hazane,
berete si za ženu zde přítomnou
Catherine Pénélope
Cavillanovou?
Ano.
Skvělý.
Pénélope
Catherine Cavillanová,
berete si za muže zde přítomného
Gérarda Mordecaïe
„Starýho velblouda“…
Přestaň.
Promiň. Je to bžunda.
…Hazana?
Ano.
Takže mocí ve mně vloženou
tímhle kapitánským kloboukem, který miluju, vás prohlašuji
sjednocené v posvátném svazku manželském.
Tati, nyní můžeš políbit nevěstu.
- Jdu na to. - Do toho.
Jo!
Molotov?
Lásko, říká se „mazel tov“, ne „molotov“.
Ale ano.
Molotov, jedem!
- Co to má znamenat? - Cos to udělala?
Uklidněte se.
Je to jen ohýnek. Všechno je pod kontrolou.
Ne, Josephe, na lodi se neběhá!
To stačí, Josephe!
Aure, co děláš s tím kbelíkem? Ten oheň akorát přiživíš.
Do prdele!
Ztrácím kontrolu.
Youssefe, pomoz mi!
Ne, neskákej do vody.
Neskákejte. Dostanete hypotermii.
- Nepřemýšlíte! - Skákejte!
Zastavte!
O DVA MĚSÍCE POZDĚJI
Každý den a každou noc
prostě šílím.
Kalorie mi nevadí
a cukrovka sílí.
Turecký med,
můj malý turecký med.
Turecký med,
ten si dám hned.
Turecký med,
můj malý turecký med.
Turecký med,
dám si ho jakbysmet.
Díky, Enrico.
Díky, že jste zazpíval jejich oblíbenou písničku.
Tam, kde teď jsou…
se jim to určitě líbilo.
Moji bubbeleh…
vyvedli jsme spoustu hloupostí…
ale i v tento nejsmutnější den mého života,
ničeho nelituju.
Protože jsme je vyváděli spolu…
jako rodina.
Než mě přišly ty zvláštní jednotky zachránit…
zvládala jsem to…
každý den…
jen díky vám.
Mám vás ráda.
Navždy vás budu mít ráda, zlatíčka.
Bude to dobrý, zlato.
Bude to dobrý.
Nemůžu tomu uvěřit.
Můžu si ji na chvíli půjčit?
Pojď se mnou.
- Vezmi i děti. - Hned se vrátím.
Chci ti představit svého přítele rabína Kaufmana.
Díky, Ludmilo.
Upřímnou soustrast, slečno. Velice mě to mrzí.
Děkuji.
Víte, Joseph byl skvělý muž.
Ano, byl.
Ne, Aïdo. Neplač, lásko. To jsem já.
- Josephe - Ano, lásko. Jsem to já.
- To není možný. - Je.
Neplač. Přestaň.
Ach, mé dítě. Ach.
Jak se máte, děti? Jste v pořádku, zlatíčka?
Táta je naživu.
Kéž bych vás mohl držet v náručí a políbit vás. Táta není mrtvý.
- Josephe. - Ano?
- Všude jsou poldové. - Já vím.
Nechám vás.
- Počkám na vás vepředu. - Dobře. Sbohem, Ludmilo. Sbohem, děti.
Tak zatím, zlatíčka.
Ostatní jsou taky naživu?
Olive, mluv, co vidíš.
Zdá se, že to jde dobře.
Povídají si. Ona ho drží za ruku.
Za ruku? To je vopruz. Mohla by mu aspoň vyhonit, ne?
Bacha na jazyk, je to moje sestra.
No a? Jak asi udělali ty trojčata?
Sakra. Kvůli tomu neuvidím vnoučata. To je na hovno.
Můžeš přestat bručet?
- Na hovno. - Nemyslíš, že nechci obejmout babičku?
Neboj, tati. Přijedou za náma do Thajska, až bude větší klid.
Abych nezapomněla, ty falešné dokumenty budou příští týden.
- Pak můžeme v klidu odjet. - Dobře, ale stejně je to na hovno.
Všichni jsou naživu. Brácha taky.
- Zdravím. - Dobrý den.
- Promiňte, rabíne. - Ano?
- Potřebujeme někoho na minjan, prosím. - Minjan.
Pořád nějaké minjany.
Bohužel nemůžu, protože jsem tady s dámou a odcházíme.
Potřebujeme vás. Potřebujeme deset.
- Bez vás nás je devět, ne deset. - Já vím. Nemůžu.
Poslyšte, bohužel nemůžu.
Přestaň mě srát. To není možný. Řek jsem, že nemůžu.
Co na tom nechápeš?
Vysmahni, nebo ti tu hůlku strčím do řiti. Běž, kurva! Na co čekáš?
Tak běžte, mladíku.
Zloděj!
Snažil se mě dotknout na intimních místech.
A kde se schováváte?
Kde se ukrýváte?
Teď ti to nemůžu říct. Nemůžu. Nechci tě ohrozit.
Pojďme se projít. Mám pocit, že nás sledují.
Počkat, nechápu to. Takže ta loď v plamenech byla lež?
Ne, to se fakt stalo.
- A jak jste to zvládli? - Všechno ti povím. Je to šílený.
Clémentine měla v plánu předstírat, že jsme mrtví, ale nic nám neřekla.
Hodila tam Molotovův koktejl, my zpanikařili
a ta loď začala hořet jak crème brûlée.
Překlad titulků: Jan Kucherko