‎Ajutor! Veniți să ne ajutați!
‎Tata face infarct!
‎- Nu mai face gălăgie! ‎- Se simte mai bine.
‎Sunt bine. Doar am leșinat. ‎Asta e tot. Mă simt mai bine.
‎- La naiba, Aure! ‎- Vă rog!
‎Ajutor!
‎Incredibil!
‎Ce face?
‎Nu!
‎UN SERIAL NETFLIX
‎E grozav!
‎Trebuie să mă opresc. ‎O să scot niște sunete! Gata!
‎Ajutor! Rapid!
‎A fost împușcată în umăr.
‎Sângerează. Salvați-o, vă implor!
‎- E neprevăzut. Nu știm să facem asta. ‎- Salvează-o că te omor!
‎Poți conta pe noi.
‎Totuși, dle Cavillan, trebuie să plecați.
‎Avem nevoie de un mediu steril.
‎Vă implor! Salvați-o!
‎La naiba!
‎E Catherine.
‎Ce? Catherine?
‎Adică Pénélope?
‎Da, iubita lui Gérard.
‎Atunci, a meritat-o!
‎Nu o salva! Nu pot s-o sufăr.
‎Scuze, dr. Ben Aflahak?
‎Ea e de vină pentru tot.
‎Nu cred că ai înțeles ‎Jurământul lui Hipocrate.
‎Lasă-mă cu Hipocrate…
‎Voi respecta toți oamenii,
‎autonomia și voința lor,
‎fără discriminări ‎bazate pe statut social, religie…
‎Nu e niciun doctor aici, da? ‎Niciunul dintre noi nu e doctor.
‎Dacă o operezi, o nenorocești.
‎Să știi că i-am extirpat pisicii ‎o tumoare malignă.
‎Și?
‎A murit în timpul operației.
‎Poftim! Nu știi ce faci.
‎Biata pisică…
‎În fine! Foarfece!
‎Îi vom tăia bluza.
‎Haide!
‎Iată!
‎Somn ușor, nenorocitule!
‎Bravo, Aure!
‎- Ce-a fost asta? ‎- De unde știi asta?
‎Haideți să plecăm de aici!
‎- Să mergem! ‎- Da.
‎- Bine. ‎- Aure?
‎Ce e?
‎Mai e unul.
‎O luăm de la capăt!
‎- Bine! ‎- Da!
‎Lasă-te-n jos, frate! Ești bine?
‎E în ordine.
‎Ați văzut cum i-am tras-o?
‎- Da! ‎- Haideți! Să mergem!
‎- Tată, să mergem! ‎- Așteptați. Dați-mi cinci minute!
‎Mi s-au înmuiat picioarele.
‎Nu văd nimic.
‎Deschid rana.
‎- Deschide-o! ‎- Așa!
‎Iată!
‎Futu-i! Ce greșeală! Compresă!
‎- Compresă! ‎- Așteaptă!
‎Haide! Grăbește-te!
‎Haide! Nu fi fricos!
‎- Pune-ți masca cum trebuie, mai întâi! ‎- Ascultă…
‎Rahat! Cercelul meu.
‎- Ce-i cu cercelul tău? ‎- Ce enervant!
‎Cui îi pasă de asta? Haide!
‎- E în umărul ei. ‎- Nu…
‎E cald și plăcut.
‎E foarte moale.
‎Ce sentiment plăcut!
‎Îmi amintește de Olivier.
‎- E ceva din metal aici. ‎- Din metal?
‎L-am luat!
‎- Asta-i bine. Ia să vedem! ‎- Haide! Iată!
‎Fir-ar să fie! Ăsta e glonțul.
‎Dar e minunat! Asta căutăm.
‎Nu-mi pasă de glonț. Îmi vreau cercelul.
‎La naiba!
‎Sângerează prea mult. ‎Dar îl voi aspira eu. Stai acolo!
‎O fac eu.
‎Gata! L-ai băut pe tot.
‎Ce faci?
‎Futu-i!
‎Ce scârbos!
‎- L-am găsit. ‎- Mi se rupe de cercelul tău!
‎De ce m-ai scuipat?
‎- La naiba! ‎- Ai învățat cum să coși la închisoare?
‎- Da, coseam în fiecare joi. ‎- Da?
‎Tu coase-i rana! Eu o voi lega de pat. ‎Apoi, mergem după Hazani.
‎E liber. Haideți!
‎Grăbiți-vă!
‎Stai puțin! Mi-e greu cu toga asta lungă.
‎Facem tot ce putem că are e o tonă.
‎E liber. Puteți să mergeți.
‎E un paznic acolo.
‎Rahat!
‎Îl lăsăm pe tata aici?
‎Ce ai? Nu e o păpușă veche.
‎Nu, va fi greu cu el.
‎Haideți să-l lăsăm într-o debara ‎și, după ce ieșim, cerem ajutor.
‎Vă aud. Nu mă lăsați aici!
‎Tată, nu mai țipa așa! Ce naiba!
‎Cred că ne-au auzit. Ne vor găsi.
‎Olive, vreau ceasul!
‎E ora 07:12.
‎Nu-mi pasă asta! Dă-mi ceasul tău!
‎Haide!
‎- Ce faci? ‎- Jo!
‎Nu!
‎Ce naiba, frate!
‎Se mișcă.
‎- Da! ‎- A mers. Haideți! Să mergem!
‎Sunt bine.
‎- E în regulă. ‎- Să mergem!
‎La naiba! Nu sunt aici.
‎Au plecat.
‎Ce bine i-au legat!
‎- Hai să plecăm de aici! ‎- Da.
‎Nu se face așa ceva. ‎Am primit ceasul la Bar Mitzvah-ul meu.
‎Era ediție limitată. ‎Valora cât un testicul.
‎Știm cât valorează un testicul. ‎Nu valorează 140 € cât ceasul tău nasol.
‎- Îmi plăcea ceasul ăla. ‎- Haideți!
‎SUV-ul roșu e acolo!
‎A spus ușa din stânga spate.
‎Doamne, e deschisă!
‎E bine.
‎Jo, ce faci?
‎Chiar voia să ne ajute.
‎- Ce? ‎- Catherine. Trebuie să mergem după ea.
‎Nu o putem părăsi.
‎Da, ai dreptate.
‎Nici nu se pune problema!
‎- Nu merg cu târfa aia. ‎- Încetează!
‎- Pornește mașina! Ne vom întoarce. ‎- Cum o pornesc?
‎- Ne vom întoarce. ‎- Ai cheile?
‎- Taci!
‎Ce dracu' e porcăria asta?
‎Liber.
‎- Jo, vino! ‎- Ce este?
‎Am văzut niște paznici.
‎Să mergem!
‎- Vin încoace. ‎- Ce facem?
‎Ia asta!
‎Ce naiba! Nu e vremea pentru lectură.
‎Așa.
‎Sunt acolo?
‎Tu, eu…
‎încolo!
‎Ce?
‎- Nu înțeleg. ‎- Ce fac?
‎Pun ceva la cale. Nu știu.
‎Au plecat?
‎Ziceți, călugărilor, ce gust are drumul?
‎„Drumul-călugărului.”
‎„Drumul-călugărului”, brânza.
‎- Da… ‎- Da.
‎- Îmi plăcea… ‎- E cea mai bună.
‎Mai știi când ne-o cumpăra mama?
‎Of, mama…
‎- Hai! ‎- Da, nu e momentul.
‎Așteaptă!
‎E în viață. Haide!
‎Stați! Îmi pare rău. ‎Lăsați-mă să vă explic!
‎- Nu-ți face griji! Te luăm cu noi. ‎- Mulțumesc!
‎Îmi pare rău pentru tot.
‎- E fiul meu. Am pierdut controlul. ‎- Vorbim mai târziu.
‎Scuze că nu te-am crezut!
‎Dar ai fost un șarpe de la început ‎și ți-ai bătut joc…
‎- Să vorbim mai târziu! ‎- Înțelegi?
‎- Trebuie să plecăm! ‎- Vorbim mai încolo.
‎Nu pot. Sunt nudă.
‎Nu mă deranjează, dar…
‎Îți dau pantalonii mei.
‎- Bună idee! ‎- Sigur!
‎Gata! Acum!
‎Poftim!
‎- Haide! ‎- Acum!
‎Mi-a ieșit pantoful. Poftim!
‎Ăsta nu e pentru tine. Uite!
‎Mulțumesc!
‎Știu cum să facem o bluză.
‎Ce faci?
‎Ce naiba?
‎Îți bați joc de mine? ‎Tocmai mi-ai făcut o mini toga.
‎E la modă. Vorbim mai târziu. Să mergem!
‎Ia asta!
‎E o haină acolo.
‎Pe bune?
‎Acum, stau cu boașele pe afară degeaba.
‎Și am aerisire și în spate.
‎- Uite! ‎- Futu-i!
‎Nu merge.
‎La naiba!
‎Oprește-l!
‎Gata! Nu știu cum se pornesc mașinile. ‎Nimeni nu m-a învățat cum se leagă firele.
‎Ar fi fost mai ușor, dacă tata era aici.
‎Ajunge cu tatăl tău!
‎Poate că e un idiot ‎care nu știe cum să fure o mașină.
‎- Da, fiule! Îmi place când crezi în tine! ‎- Deschide!
‎- Haide! ‎- Joseph, am spus nu.
‎- Ori ea, ori eu. ‎- Să mergem!
‎Dă-i drumul!
‎Pornește!
‎Unde e poarta aia?
‎Uite-o!
‎Haide! Urcă!
‎Haide!
‎Haide! Calc-o!
‎Ce-a fost asta?
‎Ce s-a auzit?
‎- E de la frânghiile legate de mașini. ‎- Nu se poate!
‎Da…
‎I-am aranjat bine pe nenorociții ăia.
‎Dar și ei pe noi…
‎Scapă, Miguel!
‎Miguel!
‎Măiculiță!
‎Grăbiți-vă!
‎Haideți!
‎La naiba! Rahat!
‎Rahat!
‎- La o parte! ‎- Așteaptă!
‎E încuiată.
‎Da! Am observat. Mersi!
‎- Ce facem? ‎- Nu știu.
‎Trag în noi!
‎- Trebuie să ne adăpostim. ‎- Pe acolo! Mai e o poartă.
‎Unde naiba vă duceți?
‎Futu-i!
‎Unde naiba s-au dus?
‎- Nicio grijă! Ne întâlnim la poartă. ‎- Bine.
‎Ai grijă!
‎- Ești bine? ‎- Da.
‎Ne cerem scuze. Ne predăm.
‎Te rog, nu mă ucide!
‎Vedeți să nu faceți pe voi!
‎Salutați-l pe unchiul Youssef!
‎La naiba, Youssef!
‎- Clémentine? ‎- Youssef!
‎Bună! Ce mai faci?
‎O, nu!
‎Sunt foarte drăguți.
‎Haide! Ajunge!
‎Gata!
‎Trebuie să plecăm.
‎- Olive? ‎- Ajunge!
‎- Olive? ‎- Haideți!
‎- Olive, trebuie să plecăm! ‎- Ce?
‎- Trebuie să plecăm! ‎- Desigur.
‎- Haide! Mișcă-te! ‎- Să mergem!
‎- Ai văzut? M-a sărutat. ‎- Da. Hai să mergem!
‎E pe acolo!
‎Mamă!
‎Te-ai recuperat. Asta e bine.
‎Stai, scumpule. Calmează-te! ‎Nu e deloc ceea ce crezi.
‎Va fi urât. Jur că vă omor pe rând.
‎Léonard, faci o mare greșeală. ‎O să-ți distrugi viața.
‎Ce viață? Nu-ți pasă de mine.
‎Vrei să te bucuri de viața ta ‎cu boșorogul ăla!
‎Am aproape 71 de ani. Nu e…
‎Taci, scârbă!
‎Da, taci odată!
‎Uită-te la mine!
‎Delirezi.
‎Avem o familie.
‎Lasă-i pe Gérard și pe fiul lui idiot!
‎Încetează odată! ‎Deja era să mor din cauza ta.
‎Tot ce vreau
‎e să revenim la afaceri, ‎noi doi, ca înainte.
‎Nu ca înainte! Totul se va schimba!
‎Catherine, vrea să schimbe lucrurile.
‎Taci! Te împușc ‎în tărtăcuță și te scalpez!
‎Da, taci!
‎Crezi că nu văd că-i ajuți să evadeze?
‎- Crezi că nu văd? ‎- Gata, Léonard!
‎- Nu vezi că îi manipulez? ‎- Bineînțeles…
‎Fără mine, ar fi plecat deja.
‎Sunt de partea ta, fiule.
‎Sunt de partea ta.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Sigur că da!
‎Te iubesc!
‎Cu adevărat!
‎Și eu te iubesc.
‎Îmi pare rău!
‎Sunt un dobitoc.
‎Vino încoace!
‎Îmi pare rău, mamă! Am greșit.
‎Îmi pare rău…
‎Te iubesc, mamă!
‎Și eu, dragule.
‎Stai! Nu!
‎Nu-mi dai de ales.
‎Scuze…
‎Îmi pare rău!
‎Legați-l!
‎- Da? ‎- Întoarceți-vă și legați-l!
‎- Da, sigur că da! ‎- Doar că…
‎După o vreme,
‎cu toată confuzia și neînțelegerile,
‎nu mai știam cum stă treaba.
‎Sincer, nu era clar. ‎Credeam că era o altă tactică.
‎Hai să-l legăm!
‎- La naiba, nu pot! ‎- Olive, ce faci?
‎- Nu pot. ‎- Faci asta de zece minute.
‎E un lacăt. Ce vrei să-i fac? ‎Să-l topesc? Unde sunt ceilalți?
‎Olive? Sunt acolo.
‎Familia!
‎Ce se întâmplă?
‎- Ce căutați aici? ‎- Am venit să vă luăm, frate.
‎- Frumoase picioare! Îmi plac. ‎- Lasă-mă!
‎Dar ea nu vine cu noi.
‎- Nu-mi pasă. ‎- Youssef!
‎Ne-a salvat viețile. Vine cu noi.
‎Nu mai pierdeți timpul!
‎Așteptați! Nu putem pleca.
‎- Am uitat-o pe Ludmila. ‎- Nu mai e aici.
‎Bingo! E moartă. ‎Îmi datorezi 12.000. N-a trecut de iarnă.
‎Nu e moartă, da? Nu e aici.
‎- Pune banii deoparte! Mai e timp. ‎- Ești nebună. Nu va muri ușor.
‎Ne așteaptă o barcă la Fonza Point.
‎Să mergem pe aici! ‎Nu ne vor prinde din urmă.
‎La naiba! Chiar suntem în Corsica.
‎Youssef?
‎Ce facem? Mergem după bunica?
‎Da.
‎- Pilotul automat ne duce în Algeria. ‎- Algeria?
‎Ne vom odihni în Constantina. ‎De acolo, punem la cale totul.
‎Grozav! Foarte bună ideea.
‎Oricum, mulțumim, fraților!
‎Sincer, ați avut inițiativă.
‎Ce ai? E normal. Suntem o familie.
‎Însă lui Clémentine ‎trebuie să-i mulțumiți.
‎- Încetează! ‎- Da!
‎Deși pare o persoană sofisticată, ‎e o adevărată nebună.
‎E un gangster. Aplauze pentru Clémentine!
‎Bravo, Clém!
‎Bravo, iubito!
‎Bravo!
‎Micuța gangster.
‎Mulțumesc!
‎În timpul ăsta, am învățat multe lucruri…
‎care mi-au dat ‎niște idei pentru viitor, dar…
‎nu spun nimic.
‎Nu!
‎Bine.
‎- Super! ‎- Mă înec.
‎Bine, nu am înțeles nimic, ‎dar pare grozav. Bravo!
‎Da, nu a fost clar. Bravo, iubito!
‎Ați fost duri. La naiba!
‎Îmi pare rău.
‎Dacă suntem adunați aici în seara asta,
‎înseamnă că nu am murit.
‎Toți am fi putut muri.
‎Nu putem uita asta.
‎De asemenea, ‎suntem aici pentru a sărbători
‎uniunea a două ființe minunate,
‎Gérard…
‎și Catherine.
‎Pénélope, de fapt.
‎E numele meu adevărat.
‎- Serios? ‎- Da.
‎- Pénélope Cavillan. ‎- Serios?
‎Da.
‎Îmi place Pénélope.
‎Péné a mea.
‎Frumoasa mea Péné.
‎Nu știu ce să zic de numele ăsta, tată.
‎- De ce? ‎- Nu știu ce să zic.
‎Nici eu.
‎În fine, Pénélope, mă bucur mult
‎să te consider parte din familia Hazan.
‎Haideți
‎să recunoaștem!
‎- Am început pe picior greșit. ‎- Da.
‎Dar e în regulă. Totul e dat uitării. ‎Eu prefer să privesc înainte.
‎Așa este în familie.
‎Familiile se schimbă.
‎Evoluează.
‎Se măresc.
‎Dar rămân tot familii.
‎Asta e partea frumoasă.
‎- Gérard. ‎- Da.
‎Péné…
‎All'arrabiata.
‎Sunt delicioase!
‎Îți poți alege martorii.
‎O aleg pe Aure.
‎- Sunt impresionată. ‎- Bună alegere!
‎Tată.
‎Da, știu.
‎Îmi aleg fiul.
‎E complicat. ‎Eu sunt rabinul, căpitanul bărcii…
‎- Din păcate, nu pot face totul. ‎- Știu. Nu.
‎Mă gândeam la…
‎Mă gândeam la Olivier.
‎La mine?
‎Olivier…
‎ți-am ascuns un lucru,
‎fiindcă n-am avut…
‎E în regulă, Gérard.
‎E în regulă.
‎Știu.
‎La naiba! Nu-ți poți ține gura, nu?
‎Idiotule!
‎- I-am spus. ‎- Mi-am dat seama.
‎Da, i-am spus.
‎Olivier, ascultă,
‎regret că te-am mințit.
‎Te-am mințit.
‎Cred că ești dezamăgit.
‎De ce aș fi?
‎Nu, am avut dreptate.
‎Știam că tatăl meu era
‎un gangster,
‎un pușcăriaș,
‎un fermecător
‎și foarte arătos.
‎Fiule!
‎Frumos, frate.
‎Aure!
‎Suntem cumnate.
‎Tată?
‎Când spui „fiul meu”,
‎spui că e fiul tău cu adevărat?
‎Da, e fiul meu cu adevărat.
‎Bine…
‎- E fratele tău. ‎- E fratele meu.
‎De ce faci fața aia, Aure?
‎- E fratele tău. E minunat! ‎- Da.
‎Desigur! Evident! ‎Am puțin rău de mare. Asta e tot.
‎- De la mare și de la valuri. ‎- Și ce? Îmbrățișați-vă!
‎Îmbrățișați-vă!
‎Haide!
‎- Am reacționat la fel. ‎- Nu mă atinge prea mult!
‎Bine.
‎Vom sărbători asta puțin mai târziu.
‎Să revenim la evenimentul principal!
‎Dacă cineva se opune căsătoriei, ‎să vorbească acum.
‎- Eu! ‎- Poftim! Ce pacoste!
‎Nu, e în regulă. Sau să tacă pe vecie.
‎Glumeam.
‎Da, grozav! Să nu o mai faci!
‎- Glumește. ‎- Da, e o pacoste.
‎Și acum, a sosit marele moment.
‎Gérard
‎Mordecaï
‎Hazan,
‎o iei de soție
‎pe Catherine Pénélope
‎Cavillan, prezentă aici?
‎Da.
‎Grozav!
‎Pénélope
‎Catherine Cavillan,
‎îl iei de soț
‎pe Gérard Mordecaï,
‎supranumit „Dromaderul”…
‎Încetează!
‎Scuze! Mă amuză.
‎…Hazan, prezent aici?
‎Da.
‎Prin puterea cu care am fost învestit
‎prin această pălărie de căpitan ‎pe care o ador,
‎vă declar
‎uniți în legământul sacru al căsătoriei.
‎Tată, poți săruta mireasa.
‎- O voi face imediat. ‎- Haide!
‎Bine!
‎Molotov!
‎Nu, spunem „mazel tov”, nu „Molotov”.
‎Ba da!
‎Molotov, haide!
‎- Ce e asta? ‎- Ce ai făcut?
‎Nu, rămâneți calmi!
‎E doar un mic foc. Totul e sub control.
‎Nu, Joseph, nu alerga pe barcă!
‎Ajunge, Joseph!
‎Aure, ce faci cu găleata cu apă? ‎Asta va ațâța focul.
‎Futu-i!
‎Am pierdut controlul!
‎Youssef, ajută-mă!
‎Nu, nu sări în apă!
‎Nu sări! Vei face hipotermie.
‎- Nu te gândești! ‎- La apă!
‎Opriți-vă!
‎DOUĂ LUNI MAI TÂRZIU
‎În fiecare zi și în fiecare noapte
‎Îmi pierd mințile
‎Uit de calorii
‎Și de diabetul meu
‎Rahat turcesc
‎Micuțul meu rahat turcesc
‎Rahat turcesc
‎Rahat turcesc la orice oră
‎Rahat turcesc
‎Micuțul meu rahat turcesc
‎Rahat turcesc
‎Rahatul turcesc al inimii mele
‎Mulțumesc, Enrico!
‎Îți mulțumesc că ai cântat cântecul lor!
‎De acolo de unde sunt acum,
‎sunt sigură că le-a plăcut.
‎Bubbeleh ‎ai mei…
‎am făcut niște prostii.
‎Dar chiar și astăzi, ‎în cea mai tristă zi din viața mea,
‎nu am niciun regret,
‎fiindcă am fost împreună,
‎în familie.
‎Înainte să mă salveze forțele speciale,
‎m-am descurcat,
‎în fiecare zi,
‎datorită vouă.
‎Vă iubesc!
‎Vă voi iubi mereu,
‎dragii mei.
‎Va fi bine, scumpo.
‎Va fi bine.
‎Nu-mi vine să cred.
‎Pot să o răpesc o secundă?
‎Vino cu mine!
‎- Ia copiii! ‎- Mă întorc imediat.
‎Ți-l prezint pe prietenul meu, ‎rabinul Kaufman.
‎Mulțumesc, Ludmila!
‎Domnișoară, condoleanțe!
‎Mulțumesc!
‎Să știți că Joseph
‎era un om grozav.
‎Da, e adevărat.
‎Nu, Aïda!
‎Nu plânge, iubito! Sunt eu.
‎- Joseph? ‎- Da, iubito. Eu sunt.
‎- Nu se poate! ‎- Ba da!
‎Nu mai plânge! Gata!
‎Copila mea…
‎Ce mai faceți, copii? ‎Sunteți bine, dragii mei?
‎Tata e în viață.
‎Dacă aș putea, v-aș îmbrățișa ‎și v-aș pupa. Tata nu e mort.
‎- Joseph! ‎- Da.
‎- Poliția e peste tot. ‎- Știu.
‎Vă las singuri.
‎- Te aștept în față. ‎- Bine.
‎La revedere, Ludmila! La revedere, copii! ‎Ne vedem mai târziu, micuților!
‎Și ceilalți sunt în viață?
‎Olive, spune-ne ce vezi!
‎Se pare că decurge totul bine.
‎Discută, ea îi atinge mâna.
‎Mâna? Ce dulcegării! ‎Ar putea măcar să i-o frece.
‎Alo! Ce vrei să spui? E sora mea.
‎Și? Cum crezi că au făcut tripleții?
‎La naiba! Din cauza asta, ‎nu-mi văd nepoții. E nasol.
‎Încetezi cu lamentările?
‎- E nasol! ‎- Eu nu vreau s-o îmbrățișez pe bunica?
‎Lasă! Ne vor vizita în Thailanda, ‎după ce ne instalăm.
‎Documentele false vor fi gata ‎săptămâna viitoare.
‎- Vom putea pleca liniștiți. ‎- Poate, dar tot e nasol.
‎Toți sunt în viață. Și fratele tău.
‎- Bună ziua! ‎- Bună ziua!
‎- Scuze, dle rabin! ‎- Da?
‎- Avem nevoie de cineva pentru ‎minian‎. ‎- Minianul…
‎Minianul ‎peste tot.
‎Din păcate, nu pot, ‎pentru că voi pleca cu doamna.
‎Ne trebuie o a zecea persoană.
‎- Fără dvs, suntem doar nouă. ‎- Știu. Nu pot.
‎Nu pot, din păcate.
‎Nu mă mai agasa! E incredibil. ‎Am spus că nu pot. Ce nu înțelegi?
‎Dispari că îți bag bastonul în fund! ‎Pleacă de aici! Du-te!
‎Pleacă, tinere!
‎Hoțule!
‎A încercat să-mi atingă părțile intime.
‎Și unde vă ascundeți?
‎Unde vă ascundeți?
‎Nu pot să-ți spun momentan. ‎Nu vreau să te pun în pericol.
‎Hai să mergem puțin! ‎Am senzația că suntem urmăriți.
‎Nu înțeleg. ‎Barca incendiată a fost o minciună?
‎Nu, a fost foarte real.
‎- Și ce ați făcut? ‎- Îți voi spune totul.
‎E o poveste nebună.
‎Clémentine plănuia ‎să ne prefacem că suntem morți,
‎dar nu ne-a spus.
‎A aruncat un cocktail Molotov ‎și ne-am panicat
‎când a început să ardă ‎ca o clătită Suzette.
‎Subtitrarea: Alexandra Simona Pandelică