Hjälp! Kom och hjälp oss!
Pappa har fått en hjärtattack!
-Aure, sluta härja. -Han mår bättre!
Jag svimmade bara. Jag mår bättre nu.
-För fan, Aure! -Snälla!
Hjälp oss!
Helt otroligt.
Vad gör hon?
-Nej! -Oj!
EN NETFLIX-SERIE
-Familje… -…företaget.
Det här är underbart. Underbart!
Jag ska sluta, annars kommer jag att fittfjärta.
Hjälp mig! Skynda! Hon har blivit skjuten i axeln.
Hon förblöder. Rädda henne. Jag ber er.
-Det sa vi inget om. Vi kan inte det. -Rädda henne, annars dör ni.
Ni kan lita på oss.
Men monsieur Cavillan, ni måste gå. Vi behöver en steril miljö.
Jag ber er, snälla rädda henne.
Fan!
-Det är Catherine. -Catherine?
-Du menar Pénélope? -Ja, Gérards flickvän.
Hon förtjänar det. Rädda henne inte. Jag avskyr henne.
-Ursäkta, dr Ben Aflahak? -Allt det här är hennes fel.
Har du inte svurit läkareden?
-Börja inte med dina eder… -Jag respekterar alla människor.
Deras självbestämmande och önskan utan diskriminering för nationalitet eller tro.
Det finns inga läkare här. Varken du eller jag är läkare.
En operation vore rena slakten.
Jag tog bort en elakartad tumör ur min katt förra året.
Och?
Han dog under operationen.
Du ser. Du vet inte vad du gör. Stackars katt.
Hur som helst… Sax. Vi klipper upp tröjan.
Kom igen.
Så där. Sov gott, din jävel.
Bra jobbat, Aure.
-Vad gjorde du? -Kom, så drar vi.
-Vi drar. -Ja.
-Oj! -Okej. Aure?
-Vad är det? -Det finns en till.
Då var det dags igen.
-Kom igen! -Så där!
-Ner, broder. Gick det bra? -Mår du bra?
Såg du hur jag spöade honom? Kom igen, vi drar.
-Pappa, kom igen. -Vänta. Ge mig fem minuter.
Mina ben är som gelé.
Fan, jag ser ingenting. Jag använder sårhake.
-Gör det. -Kom igen.
Så där.
Jävlar i helvete! Kompress!
-Kompress, för helvete! -Vänta.
Skynda dig!
Fan. Kom igen. Var inte så larvig.
-Sätt på dig munskyddet. -Kom igen.
Fan, mitt örhänge.
-Vad menar du? -Så irriterande.
Vem bryr sig? Kom igen!
-Det är i hennes axel. -Nej…
Så varmt och mysigt.
Så mjukt.
Det känns bra här inne.
Som Olivier.
Jag känner metall.
-Metall? -Ja, jag har det.
-Bra. -Kom igen. Så där.
Nej, det var kulan.
Det var ju den vi letade efter.
Jag skiter väl i kulan. Jag vill ha mitt örhänge. Fan!
Det blöder för mycket. Jag suger upp det. Rör dig inte.
Vänta, jag fixar det.
Bra, du har druckit upp allt.
Vad gör du?
Fan!
-Fy vad äckligt! -Jag hittade det.
Jag skiter i ditt örhänge. Varför spottade du på mig?
-Fan. -Lärde du dig att sy i fängelset?
-Ja, vi sydde på torsdagar. -Jaså?
Sy ihop hålet. Jag binder henne. Sen letar vi reda på Hazans.
Det är lugnt. Kom igen.
-Skynda er! -Vänta. Jag har problem med togan.
Vi försöker. Tjockisen väger ett ton.
Kusten är klar. Ni kan gå.
-Det är en vakt där. -Fan!
-Ska vi lämna pappa här? -Han är ingen gammal docka!
Nej, det blir tufft utan honom.
Vi lämnar honom i ett skåp och när vi är ute hämtar vi hjälp.
Jag hör. Ni lämnar mig inte!
Skrik inte! För fan, pappa!
Jag tror att de hörde oss. De tar oss.
Ge mig din klocka.
Hon är 07.12.
Det skiter jag i. Ge mig klockjäveln!
Kom igen!
-Vad gör du? -Jo?
Nej!
För fan!
Han rör sig.
-Ja! -Det funkade. Kom igen!
Jag mår bra.
-Allt är bra. -Vi drar.
-Fan, de är inte här. -De har stuckit.
De har bundit dem ordentligt.
-Kom, vi sticker. -Ja.
Det där var min Bar Mizvah-klocka, Jo!
-Den är värd lika mycket som en testikel. -Du vet vad en testikel är värd!
-Inte 140 euro, som din skitklocka. -Jag älskar den.
-Kom igen! -Den röda 4x4 står där borta.
-Vänster bakdörr, sa hon. -Jävlar, den är öppen. Bra.
Bra.
-Vad gör du? -Hon ville verkligen hjälpa oss.
-Va? -Catherine. Vi måste hämta henne.
-Vi kan inte lämna henne. -Du har rätt.
Nej, det är uteslutet.
Jag åker inte med den slynan.
-Olive, starta bilen. Vi kommer. -Hur kan jag starta?
-Vi kommer. -Har ni nycklarna?
Har ni nycklarna? Jävla skit!
Kusten är klar.
-Jo, kom hit! Några vakter! -Okej.
Vi går.
-De kommer hitåt. -Vad ska vi göra?
Här, ta den här.
Vad är det här? Ska vi läsa nu?
Okej…
Är de där?
Du, jag…
…ditåt.
Va?
-Jag fattar inte. -Vad gör de?
De säger nåt. Jag vet inte.
Rör de på sig?
Vi tyckte att ni behövde korsa er.
Känns det bra?
Korsa sig. Göra korstecknet.
-Jaha! -Ja.
-Det ska man göra. -Ja.
Mamma gjorde det jämt.
Jävlar, mamma.
-Kom. -Dåligt tillfälle.
Vänta.
Bra, hon lever. Kom igen!
Förlåt, låt mig förklara.
-Oroa dig inte. Vi tar dig med oss. -Tack.
Jag är så ledsen. Han är min son. Jag tappade kontrollen.
-Vi tar det senare. -Förlåt att jag tvivlade.
Men du var en orm från början och har jävlats med oss…
Vi tar det sen!
-Fattar du? -Vi måste gå! Vi tar det sen.
Jag är naken!
Mig gör det inget.
-Du får mina byxor. -Bra idé.
Kom igen.
Här. Varsågod.
-Kom igen. -Ja!
Jag tappade skon. Här.
-Den är inte till dig. Här. -Tack.
Jag vet vad hon kan ha upptill.
Vad gör du?
Vad fan?
Driver du med mig? Nu har jag en minitoga!
Det är trendigt. Vi tar det sen. Vi måste dra. Ta det här.
-Det finns en kappa. -Allvarligt?
Så jag visar kulorna i onödan?
Det är öppet där bak också.
-Här. -Fan!
Det funkar inte.
Fan.
Jävlar!
Stäng av!
Lugn! Jag kan inte starta bilar. Ingen har lärt mig sladdtricket.
Det vore lättare om min pappa var här.
Sluta prata om din pappa.
Han kanske är en idiot som inte heller kan stjäla bilar.
Snyggt, min son. Du behöver bara tro på dig själv.
-Öppna! -Kom igen!
Nej! Är hon med får ni åka utan mig.
-Kör! -Det är lugnt!
Kör!
Var är grinden? Där!
Kör!
Gasen i botten!
Vad var det?
Vad var det för ljud?
-Våra rep på vakternas bilar. -Nej!
Ser man på! Vi har verkligen jävlats med dem.
De jävlades med oss.
De kommer undan! Miguel!
Miguel?
Jösses!
Skynda er!
Kom igen. Fan! Jävlar!
Skit!
-Ur vägen. -Vänta.
-Den är låst. -Ja, vi har märkt det! Tack!
-Vad gör vi nu? -Vet inte.
De skjuter!
-Vi måste gömma oss. -Det finns en grind till.
Vart fan ska ni?
Fan!
Vart fan tog de vägen?
-Oroa dig inte. Vi möter dem vid grinden. -Okej.
Akta.
-Gick det bra? -Ja.
Förlåt. Vi ger oss.
Snälla, döda mig inte!
Skit inte på er.
Ge farbror Youssef en kram.
Fan, Youssef!
-Clémentine? -Hej. Hur är det?
Åh nej.
De är så söta.
Kom igen, det räcker.
Det räcker.
Vi måste gå.
-Olive? -Det räcker.
-Olive? -Kom igen.
-Olive, vi måste gå! -Va?
-Vi måste i väg. -Självklart.
-Kom igen. Sätt fart. -Kom.
-Såg du? Han kysste mig. -Ja. Kom nu.
Hitåt.
Mamma.
Du mår bättre. Vad bra.
Vänta gubben. Lugna dig. Det är inte som du tror.
Det här blir inte vackert. Jag dödar er, en efter en.
Léonard, du begår ett stort misstag. Du kommer att förstöra ditt liv.
Förstöra vilket liv? Du skiter ju i mig.
Du vill bara njuta av livet med rynkgubben där.
-Jag är snart 71, det är inte så… -Håll käften.
-Ja, håll käften. -Léonard, se på mig.
Du inbillar dig. Du är min familj.
Inte skitstöveln och hans idiotson.
Så sluta nu.
Du dödade mig nästan.
Jag vill bara att du och jag fortsätter med affärerna, som förut.
-Inte som förut! Saker måste förändras. -Han vill att saker ska förändras.
Tyst, annars skjuter jag skallen av dig.
Ja, håll käften.
Jag ser att du hjälper dem att fly.
-Trodde du inte att jag skulle märka det? -Jag manipulerar dem, ju.
-Så klart. -Utan mig hade de redan varit härifrån.
Jag är på din sida, min son. Jag är med dig.
-Är du? -Ja. Självklart.
Jag älskar dig.
På riktigt.
Jag älskar dig med. Förlåt mig.
-Jag är en skitstövel. -Kom hit.
Förlåt, mamma. Jag gjorde bort mig.
Förlåt.
-Jag älskar dig, mamma. -Jag älskar dig, gubben.
Vänta. Nej!
Du ger mig inget val.
Förlåt.
Jag är ledsen.
Bind honom.
-Va? -Kom. Ni måste binda honom.
-Ja, självklart. -Vi bara…
Efter ett tag,
med all förvirring och alla missförstånd, visste jag inte var vi stod.
Det var inte klart.
Vi trodde att du lurade oss igen.
Vi binder honom.
Fan, det går inte!
Olive, vad gör du? Du har försökt i 10 minuter.
Det är ett lås. Vad ska jag göra? Smälta det? Och var är de andra?
Olive? Här är de.
Familjen!
Vad händer?
-Vad gör ni här? -Vi är här för att rädda er.
-Snygga ben. -Lägg av.
Men hon följer inte med.
Hallå! Youssef! Hon räddade livet på oss. Hon följer med.
Kom. Sluta söla.
Vänta, vi kan inte åka! Vi har glömt Ludmila.
Hon är inte här längre.
Bingo! Hon är död. Du är skyldig mig 12 000. Hon klarade inte vintern.
Hon är inte död. Hon är bara inte här.
-Spara pengarna. Det är bara februari. -Hon dör inte i första taget.
En båt väntar vid Fonza Point.
Då går vi ditåt så att de inte kommer ikapp.
Vi är verkligen på Korsika.
Youssef?
Ska vi hämta mormor?
-Ja. Autopiloten är på, mot Algeriet. -Algeriet?
Constantine. Där planerar vi hur vi ska rädda Ludmila.
Jättebra idé. Tack ska ni ha.
Ni har verkligen ställt upp.
Självklart. Ni hör till familjen. Om det är nån ni ska tacka så är det Clémentine.
-Sluta. -Jo.
Bakom sin borgarmask är hon ett riktigt psyko.
Hon är en gangster. En applåd för Clémentine.
-Bra jobbat, Clém. -Bravo, älskling.
Bra jobbat.
Din lilla gangster.
Nej, tack ska ni ha.
Jag har lärt mig mycket av det här.
Och det har gett mig idéer inför framtiden.
Mina läppar är förseglade.
Åh nej!
Okej.
-Underbart. -Jag drunknar.
Vi fattade inte allt det där, men det låter bra. Bravo!
Vi fattade inte. Bravo, älskling.
Ni var tuffa. Jäklar.
Förlåt mig.
Om vi alla är samlade här i kväll
så beror det på att vi inte är döda.
Vi kunde ha dött, allihop.
Glöm inte det.
Vi är också här för att fira
två underbara människors förening.
Gérard
och Catherine.
Pénélope.
Jag heter Pénélope.
-Gör du? -Ja.
-Pénélope Cavillan. -Jaså?
Ja.
Pénélope är fint.
Min Péné.
Min vackra Péné.
Inte världens bästa smeknamn…
-Varför inte? -Péné?
Jag gillar det inte heller. Hur som helst…
Pénélope, jag är glad
att få välkomna dig in i familjen Hazan.
Låt oss…
Låt oss erkänna att vi fick en dålig start.
-Ja. -Men det ligger bakom oss nu.
Jag vill hellre se framåt.
För så gör en familj.
En familj förändras.
Utvecklas.
Och blir större.
Men är alltid en familj.
Och det är vackert.
-Gérard? -Ja.
Péné?
All'arrabbiata. Alltid gott.
Ni kan välja era vittnen.
Jag väljer Aure.
-Tack, vad rörd jag blir. -Bra val.
Pappa.
Ja, jag vet.
Jag väljer min son.
Det blir svårt. Jag är rabbi, båtkapten…
-Jag kan inte göra allt. -Jag vet. Nej, nej.
Nej, jag menade…
Jag menade Olivier.
Mig?
Olivier, det är…
…nåt jag aldrig har berättat.
För…
…jag hade inte…
Det är okej, Gérard.
Det är okej.
Jag vet.
Fan! Kan du aldrig hålla käften?
Din jävla idiot.
-Jag berättade. -Jag märker det.
Ja, jag berättade.
Du, Olivier…
Förlåt att jag ljög.
Jag ljög för dig.
Jag förstår att du är besviken.
Varför?
Nej, jag hade rätt.
Jag visste att min pappa var
en gangster,
förbrytare,
charmör,
och mycket stilig.
Min son.
Snyggt, bror.
Aure!
Vi är svägerskor!
Pappa?
När du säger "min son",
menar du din riktiga son?
Ja, jag menar min riktiga son.
Okej.
-Han är din bror. -Min bror.
Varför ser du ut så där? Han är din bror. Det är ju underbart!
Självklart. Jag är bara lite sjösjuk.
-Det är vågorna. -Vadå vågor? Ge varandra en kram.
Krama din syster.
Kom.
-Jag hade samma reaktion. -Rör mig inte för mycket.
Vi kan fira det lite senare.
Tillbaka till huvudnumret.
Om någon har något att invända mot detta äktenskap,
säg ifrån nu…
-Jag! -Nej. Du är så jobbig.
Nej då. …eller tig för evigt.
Jag skämtade.
Jättekul. Nej, det var det inte.
-Hon skämtade. -Hon är så jobbig.
Så till det stora ögonblicket.
Gérard
Mordecaï Hazan,
tar du denna kvinna,
Catherine Pénélope Cavillan till din hustru?
Ja.
Bra.
Pénélope
Catherine Cavillan,
tar du denne man,
Gérard Mordecaï, alias "Dromedaren"…
Sluta!
Förlåt. Jag älskar det.
…Hazan till din make?
Ja.
I kraft av det ämbete
som givits mig genom denna kaptenshatt,
förklarar jag er
förenade i det heliga äktenskapet.
Pappa, du kan kyssa din brud.
-Det gör jag direkt. -Gör det.
Hurra!
Molotov!
-Vi säger "Mazel tov", inte "molotov." -Jo.
Molotov!
-Vad var det? -Vad har du gjort?
Lugna er.
Det är bara lite eld. Det är under kontroll.
Spring inte på båten! Sluta, Joseph!
Vad gör du med vattenhinken? Det gör det bara värre.
Fan!
Jag har ingen kontroll. Youssef, hjälp mig!
Nej, hoppa inte i vattnet! Hoppa inte, ni fryser ihjäl!
-Ni tänker inte. -Hoppa!
Sluta!
TVÅ MÅNADER SENARE
Varje dag, varje natt
Förlorar jag förståndet
Jag strunta i kalorierna
Och i min diabetes
Turkisk konfekt
Underbar turkisk konfekt
Turkisk konfekt
Turkisk konfekt dygnet runt
Turkisk konfekt
Underbart turkisk konfekt
Turkisk konfekt
Mitt hjärtas godisbit
Tack, Enrico.
Tack för att du sjöng deras sång.
Jag är säker på att de älskade det, var de än är nu.
Mina bubbeleh…
Vi gjorde många dumma saker.
Men inte ens i dag, den sorgligaste dagen i mitt liv,
ångrar jag någonting.
För vi var tillsammans,
som en familj.
Innan specialstyrkorna räddade mig
kämpade jag på.
Varje dag, tack vare er.
Jag älskar er.
Jag kommer alltid att älska er, mina älskade.
Det ordnar sig, gumman. Det ordnar sig.
Jag kan inte tro det.
Får jag låna henne en stund?
Kom.
-Ta barnen. -Jag kommer snart.
Får jag presentera min vän, rabbi Kaufman.
Tack, Ludmila.
Jag beklagar er förlust.
Tack.
Joseph…
-Joseph var en stor man. -Ja, det var han.
Nej, Aïda.
Gråt inte. Det är jag!
-Joseph? -Ja, älskade. Det är jag.
-Det är inte möjligt. -Jo.
Sluta gråta! Åh, mitt barn.
Såja. Hur mår barnen? Mår ni bra, raringar?
Pappa lever! Jag önskar att jag kunde hålla er och pussa er.
-Pappa är inte död. -Joseph!
-Det finns poliser överallt. -Jag vet.
Jag lämnar er i fred. Jag väntar på framsidan.
Javisst. Adjö, Ludmila. Adjö, barn.
Vi ses, små gryn.
Lever de andra också?
-Olive, vad ser du? -Det verkar gå bra.
De pratar. Hon rör vid hans hand.
Hand? Så gulligt. Hon kunde väl runka honom?
-Det är min syster du pratar om! -Hur tror du att de gjorde trillingarna?
Det här gör att jag inte får inte träffa mina barnbarn.
-Kan du sluta klaga? -Det suger.
Jag vill krama mormor.
De kan hälsa på i Thailand när vi är på plats.
Våra falska dokument är klara nästa vecka. Sen kan vi leva i fred.
Kanske, men det suger ändå.
Alla lever. Din bror lever.
-Hej. -Hej.
-Ursäkta, rabbi. -Ja?
-Vi behöver nån till minyan. -Minyan.
Ständigt dessa minyan.
Dessvärre kan jag inte. Jag måste i väg med den här damen.
Ni vet att vi måste vara tio.
-Utan er är vi bara nio. -Jag kan inte.
Jag kan tyvärr inte.
Vad fan är det du inte förstår? Jag kan inte!
Fattar du inte? Stick, annars sparkar jag dig i kulorna.
Stick, för fan! Stick!
I väg, unge man!
Tjuv!
Han försökte röra mina privata delar.
Var gömmer ni er?
Det kan jag inte tala om än. Jag vill inte utsätta dig för fara.
Vi promenerar lite. Jag tror att vi är bevakade.
Jag förstår inte. Var branden på båten påhittad?
-Nej, den brann. -Vad gjorde ni?
Jag ska berätta allt. Det är en galen berättelse.
Clémentines plan var att låtsas att vi var döda, men hon berättade inget för oss.
Hon kastade en Molotovcocktail och vi fick panik.
Det började brinna som en crêpe Suzette.
Undertexter: Rosanna Lithgow