‫מה זה, לעזאזל?‬ ‫-מה לעזאזל?‬
‫- חזן, בשר כשר -‬
‫נראה שיש בעיה, לא?‬
‫כן. יש...‬ ‫-זה... זה לא שלי.‬
‫מה שבמשאית שלך לא שלך?‬ ‫-כן. טוב, לא...‬
‫לא הם שלי, החזירונים שלי.‬
‫כבר שנים אני אומר‬ ‫שאנחנו צריכים חידוש באטליז.‬
‫אני אומר את זה כבר שנים. שינוי גישה.‬
‫תסתכלו, זה העתיד.‬
‫חזיר כשר.‬
‫אני בקשר ישיר עם הרב הראשי של פריז,‬ ‫הוא משתגע.‬
‫הוא רוצה חמישים חזירים כאלה‬ ‫ביום שני בבוקר.‬
‫מטורף.‬ ‫-אדוני?‬
‫החזירים שלך או לא?‬
‫כן.‬ ‫-ודאי.‬
‫רצינו להפתיע את אבא שלי. הרסתם הכול.‬
‫זאת לא אשמתכם, גם אם כן.‬
‫אתם עושים את העבודה שלכם. מצוין.‬
‫אבל...‬ ‫-לא הבנתי.‬
‫ז'וזף אומר את האמת.‬
‫טוב, זה מבצע מסובך, שינוי גנטי של הפרסות.‬
‫בדיוק.‬ ‫-זה העתיד.‬
‫אם יש לכם כסף, כדאי לכם להשקיע בזה.‬
‫תשכחו מביטקוין, זה ישן.‬
‫לכל היחידות, שוד...‬
‫טוב, בסדר.‬
‫לא נעכב אתכם יותר.‬
‫זהו.‬
‫כן, ערב טוב.‬ ‫-בסדר, ערב טוב.‬
‫ערב טוב, רבותיי.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫לעזאזל.‬
‫חכו שהם יעזבו. בבקשה.‬ ‫-שיחקת אותה, ג'ו.‬
‫מה הסיפור של החזירים?‬ ‫-לא...‬
‫מה הסיפור?‬ ‫-אל תשאל אותי.‬
‫אור. מה הסיפור?‬ ‫-אור.‬
‫הם...‬ ‫-זאת לא אור. זאת אני.‬
‫מה?‬
‫קניתי ייחורי קנאביס בעשרת אלפים אירו.‬
‫איזה זין.‬ ‫-לא ייאמן.‬
‫לא ידעתי שיוהאן יתקע אותם בתוך חזירים.‬
‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫כדאי לחשוב על זה. הייחורים כבר פה.‬
‫יכול להיות שהכול לטובה.‬
‫לטובה? לטובה?‬
‫גם ללכת לכלא זה טוב?‬
‫תירגע, הם שבירים.‬
‫למה את מדברת בכלל?‬
‫העסק שלי ושל אנריקו. נקודה.‬
‫סלח לי, איזה עסק?‬
‫אם לא תתחיל לגדל עכשיו, והחוק יעבור,‬
‫תוכל למכור רק נקניקיות מרגז ופסטרמה.‬
‫שני מיליון וחצי.‬
‫מה?‬
‫טעינו בחישוב. זה יוצא שני מיליון וחצי.‬
‫אם סבתא תייחר כל צמח ארבע פעמים,‬
‫באסם מצויד היטב, לא תהיה בעיה.‬
‫שווי היבול הראשון‬ ‫יהיה שני מיליון וחצי אירו.‬
‫לא רע.‬
‫שני מיליון וחצי.‬
‫טוב.‬
‫אבא, אתה חייב להקשיב לי.‬
‫מה?‬ ‫-כולנו מסכימים שאתה הבוס.‬
‫ביחד עם אנריקו, כן, אבל אתה הבוס הגדול.‬
‫בסדר? אני רק אומר שיהיה מבאס‬
‫אם לא נעשה את זה כמשפחה.‬
‫יש לי הצעה. נחלק בינינו את תחומי האחריות.‬
‫אתה, למשל, תטפל בחנות.‬
‫אתה בעל החזון.‬
‫תבדוק כמה עולה שיפוץ של החנות לפי טעמך.‬
‫בסדר? סבתא ואור יהיו אחראיות על הייצור.‬
‫סבתא אוהבת גינון, ואור מנהלת קטלנית.‬
‫אוליב ואני נמצא דרך‬ ‫להשיג כסף כדי להקים את העסק.‬
‫אתה מבין אותי?‬
‫מה דעתך?‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫מה אני חושב?‬
‫אני לא אחשוב כלום‬ ‫לפני שאדבר עם אנריקו. זהו.‬
‫איפה הוא? הוא פה?‬
‫זין.‬
‫לא טוב.‬
‫זה לא טוב.‬
‫די עם הטלוויזיה.‬
‫מה נשמע? הזיתים טעימים, אנריקו?‬ ‫אין להם קצת טעם של בגידה?‬
‫איך הגעת למסקנה שאתה שותף‬ ‫של אבא שלי, חמישים-חמישים?‬
‫מה זה? זה לא מוצא חן בעיניי.‬
‫סליחה. נסחפתי.‬
‫חוץ מזה, אתה אשם.‬ ‫אמרת שאלה סיגריות רגילות, לא סמים.‬
‫הייתי גמור.‬
‫כשהגעתי הביתה,‬
‫הייתי צריך לטפס על כיסא‬
‫כדי שהתקרה תפסיק להסתובב מעליי.‬
‫בסדר, בסדר.‬ ‫-בעצם...‬
‫יודע מה? אני אתקשר לאבא שלך.‬
‫כן.‬ ‫-אגיד לו שהיתה אי הבנה,‬
‫ושאני לא בעסק.‬
‫לא, לא, אנריקו, אתה לא יכול.‬
‫אבא שלי חושב שאמא שלי שלחה אותך.‬
‫אם תעזוב את העסק, הוא יתמוטט.‬
‫זה כבר מסובך מדי בשבילי. אני בחוץ.‬
‫אנריקו.‬
‫אם תישאר...‬
‫ניתן לך שני אחוזים.‬
‫שני אחוזים?‬ ‫-שני אחוזים.‬
‫נדיב מאוד.‬
‫אתה לא רציני.‬
‫אתה לא מכבד אותי. אתה מעליב אותי.‬
‫היי, תירגע. אנחנו מדברים‬ ‫על חמישים אלף אירו בשנה הראשונה.‬
‫כן.‬ ‫-חמישים אלף אירו?‬
‫כן, חמישים אלף אירו.‬ ‫-כן, חמישים אלף.‬
‫בשנה הראשונה?‬ ‫-כן!‬
‫לעזאזל, איזו תשואה נאה.‬
‫אז מה?‬
‫אני איתכם.‬ ‫-יופי.‬
‫מעכשיו, די עם המשחקים.‬
‫מובן, אנריקו?‬
‫יותר מובן ממובן.‬
‫אז הכול בסדר.‬ ‫-חכו!‬
‫אנחנו עדיין נקליט ביחד אלבום, נכון?‬
‫ודאי.‬
‫אנחנו עובדים עליו כמו מטורפים.‬
‫אפשר לקבל הצצה קטנה?‬
‫נעשה... אנחנו אוהבים את השיר הזה.‬ ‫-קדימה.‬
‫כבר עשינו את זה.‬
‫זאת הפתיחה, היא קצת...‬ ‫ארוכה, אבל הנה זה בא.‬
‫השמש של קונסטנטינוס היא פלא‬
‫קרן תחת עינייך‬
‫איזה שיר יפהפה‬ ‫כה יפהפה‬
‫איזה שיר יפהפה‬
‫כה יפהפה‬
‫האדמה לחה,‬
‫לכן אני מוסיף רק חצי מכמות המים המומלצת...‬
‫בדיוק כמו עגבניות.‬
‫...במקום הכמות הרגילה.‬ ‫-באמת?‬
‫לא שתלת עגבניות אף פעם?‬
‫אחרי ההשקיה...‬ ‫-לא.‬
‫אני פשוט שם את העציצים מתחת למנורה‬ ‫במחזור של 18-שש.‬
‫- טומוקו‬ ‫תפסיקי לכתוב לי -‬
‫שמונה עשרה שעות אור, ושש שעות חושך.‬
‫תשכחי את טומוקו, היא כלבה.‬
‫לא בא לי לדבר עליה.‬
‫תחשבי על מה שלא אהבת בה.‬
‫הסקס היה טוב?‬
‫כן, מצוין.‬
‫אני לא שואלת אותך על סבא.‬
‫אני יכולה לספר לך. הוא היה נוראי במיטה.‬
‫זה נורא. איך התמודדת עם זה?‬
‫הסתדרתי.‬
‫באמת? היית שובבה?‬ ‫-כן.‬
‫בואי הנה.‬
‫בואי הנה, ילדונת.‬
‫תני לי נשיקה.‬
‫אני לא מאמין שסיפרת לו.‬
‫היית אמור לספר לו קודם.‬
‫התכוונתי, אני נשבע.‬
‫מה עשית באמסטרדם?‬
‫נסעתי לנסיעה עסקית עם אבא שלי.‬
‫איזה עסק?‬
‫איזה עסק? מה את חושבת?‬
‫עסקי הבשר.‬
‫בשר?‬
‫הבשר, אור פספסה את הטיסה,‬ ‫עלי נתקל במאפיה ההולנדית. אני לא מבינה.‬
‫זה טבעי, כי אף אחד לא הסביר לך.‬
‫אני מקשיבה.‬ ‫-הסיפור פשוט מאוד.‬
‫אבא שלי ואני פגשנו את אנריקו מסיאס...‬ ‫תקשיבי לי! אחרת אני אלך.‬
‫הוא פגש את אנריקו מסיאס באטליז,‬
‫הם התחברו והתחילו לדבר‬ ‫על ההיסטוריה של קונסטנטין, על פעם...‬
‫סיפור הוביל לסיפור, ואבא שלי, זה ממש מביך,‬
‫רצה ללכת לחפש זונות באמסטרדם.‬
‫בקיצור, אבא שלי התחיל לריב עם זונה,‬
‫זאת אומרת עם המאפיה.‬
‫טוב. תעוף מפה.‬
‫לא, מותק, זאת האמת.‬
‫תעוף מפה.‬ ‫-זאת האמת. תאמיני לי.‬
‫אני לא יכולה. אני צריכה להתקדם.‬
‫גם אני, תאמיני לי.‬
‫אני כל הזמן מנסה ו...‬
‫לעזאזל, זה אוליב. אני חייב לענות, מצטער.‬
‫כן, אחי, מהר. אני מתקדם.‬
‫מה? מה היא רוצה?‬
‫לפגוש אותי?‬
‫מצוין. טוב, נדבר. יופי, אחי. ביי.‬
‫אני חייב ללכת.‬
‫בסדר? אני מצטער.‬
‫אין צורך, אני רוצה שתלך.‬
‫לא, לא, אל תגיבי ככה. זה ממש טיפשי.‬
‫בכל אופן, השיחה עוד לא הסתיימה.‬
‫היא הסתיימה. כן.‬ ‫-לא.‬
‫לא, היא לא הסתיימה.‬
‫כל הסיפור הזה הוא שטות אחת גדולה, בסדר?‬
‫אני נשבע לך שיום אחד נצחק ממנה.‬
‫נצחק כל כך חזק,‬
‫כל כך חזק, תאמיני לי,‬
‫שיום אחד אנשים יגידו,‬ ‫"תפסיקו לצחוק כל כך חזק,‬
‫אתם מפריעים." אני אחזור ממש מהר.‬
‫קלם, סליחה, אבל את לא יכולה‬ ‫להישאר פה. זאת המעבדה שלנו...‬
‫זה עניין של היגיינה.‬
‫סליחה.‬ ‫-לא מבאס אותך למכור בשר?‬
‫צער בעלי חיים, אתה יודע.‬
‫מי זאת?‬
‫הנה אני. שלום.‬
‫בדיוק בזמן. אני צריך לדבר‬ ‫עם ז'ילבר על מחירים. תטפל בחנות?‬
‫בסדר.‬ ‫-סליחה, ז'ראר.‬
‫הכול בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫מה שלומך, אחי?‬
‫אבא שלך ממש מגניב.‬
‫הוא נחמד.‬ ‫-הוא מגניב, לא?‬
‫יש לי חדשות טובות וחדשות רעות.‬
‫טוב. בואי נתחיל עם החדשות הרעות.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר. החדשות הטובות.‬
‫הלגליזציה מתקדמת,‬ ‫וקבעתי לכם פגישה במשרד הבריאות.‬
‫יופי, כל הכבוד.‬ ‫-מעולה, לא?‬
‫יופי, אבל החדשות הרעות‬ ‫הן שעדיין לא קיבלתי...‬
‫כן! הכסף.‬ ‫-מה?‬
‫זה קשור לכסף.‬
‫הנה הוא.‬
‫שמונת אלפים אירו. תקבלי את השאר בקרוב.‬ ‫-הכסף. כן, אבל לא.‬
‫אתה יכול לשמור את העודף.‬
‫לא נלך חצי דרך.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני רוצה את הכול תוך 48 שעות.‬
‫מה?‬ ‫-כן, הבנתי.‬
‫הכול.‬ ‫-הכול?‬
‫כל הכסף, אוליבייה.‬ ‫-הבנתי.‬
‫אתה רוצה ללכת לאכול?‬
‫אני?‬
‫לא, אתה.‬
‫את מתכוונת אליי?‬
‫כן.‬
‫הסתכלת בדיוק בינינו.‬
‫אתה רוצה...?‬ ‫-לא, לא מסתדר לי.‬
‫גם לי לא.‬
‫אז למה ביקשת?‬
‫טוב, אז באיזו שעה?‬
‫אמרתי לך שאני לא פנוי.‬
‫יופי, גם אני לא.‬
‫אני לא מבין.‬
‫גם אני לא.‬
‫טוב, נתראה אחר כך.‬
‫להתראות.‬ ‫-צ'או.‬
‫היא משוגעת לגמרי.‬
‫כן, אבל אנחנו זקוקים לה,‬ ‫ועלינו להשיג את הכסף שלה.‬
‫ותהיה יותר נחמד אליה. היית מגעיל.‬
‫אחי, אני לא...‬ ‫-היית, תאמין לי.‬
‫כמה זמן אתה כבר מעשן?‬
‫התחלתי בגלל המפרקים,‬
‫והמשכתי.‬
‫זה מרגיע אותי.‬
‫ממש נחמד.‬
‫אני מודה ש...‬
‫אני מרגיש ממש מעולה.‬
‫אני צריך את זה, כולם מציקים לי כל הזמן.‬
‫כן. תגיד לי...‬
‫אתה מכיר מישהו...‬
‫מישהו שיודע לשפץ?‬
‫אנחנו רוצים לשפץ...‬
‫השידה הקטנה הזאת מוצאת חן בעיניי.‬
‫אנחנו רוצים...‬
‫לשפץ את...‬
‫את האטליז.‬
‫שכח מקבלנים.‬
‫אין דבר יותר גרוע מקבלנים.‬
‫נכון.‬ ‫-איזה מחירים הציעו לי בשביל לבנות מרפסת!‬
‫בסוף עשיתי את זה לבד.‬
‫עלה לי עשירית.‬
‫זה מה שאעשה.‬
‫כולם חושבים שאני פראייר.‬
‫חנות הגראס הזאת...‬
‫תיראה כמו בונבוניירה.‬
‫אני אדהים אותם. חכה!‬
‫אלף.‬ ‫-אלף?‬
‫אני אחפש בדברים שלך, בין הגרביים.‬
‫תעזוב אותי בשקט.‬ ‫איבדתי הכול, לא נשאר לי כלום.‬
‫אתה לבד. זהו.‬ ‫-זין.‬
‫את חושבת שאפשר לבקש מסבתא?‬ ‫אולי היא מחביאה כסף מתחת למזרון.‬
‫השקעתי כל מה שהיה לי, ואני לא חירשת.‬
‫בבקשה.‬ ‫-סליחה, סבתא.‬
‫באמת? כלום?‬
‫אין לך חשבון חסכון?‬ ‫-שכח מזה!‬
‫אין לה כסף, וגם לי לא.‬ ‫עזוב אותי בשקט. אתה יכול להסתדר לבד.‬
‫תפסיק לחפור.‬ ‫-תירגעי.‬
‫אני רגועה.‬ ‫-אל תדברי אליי ככה.‬
‫את כועסת בגלל הנעליים, אבל תירגעי.‬
‫זה לא קשור. תעזוב אותי.‬
‫לך לדבר איתה.‬
‫טוב.‬
‫אור.‬
‫מה?‬
‫מה קרה?‬
‫זרקו אותי כאילו שאני זבל.‬ ‫-אין מצב.‬
‫יש מצב.‬ ‫-אני מצטער.‬
‫אפילו לא ידעתי שיש לך חבר.‬
‫זה לא היה גבר.‬
‫כן.‬
‫אני לא אשקר, היו לי חשדות.‬
‫ברור.‬
‫הכול בסדר.‬
‫אל תדאגי.‬
‫סבתא יודעת?‬
‫כן?‬ ‫-אם היא יודעת?‬
‫ידעת?‬
‫כן, ידעתי.‬
‫אתן והסודות שלכן. סיפרת לאבא?‬
‫לא, ממש לא.‬
‫אני לא רוצה לספר לו עכשיו.‬
‫הגיע הזמן. כבר 2019.‬
‫כן, אבל בקצב שלי.‬
‫תודה.‬
‫גם לי ולעאידה יש בעיות.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-אנחנו גרועים עם נשים.‬
‫וזה מצחיק אותך.‬
‫עברו שלוש שעות!‬ ‫-התקשרת ברגע האחרון.‬
‫אתה ממש מעצבן.‬ ‫-שב, הוא מגיע.‬
‫מי זה?‬ ‫-אל תדאג.‬
‫הוא היחיד שהסכים להלוות לנו כסף.‬
‫הוא ילווה לנו עשרים אלף?‬
‫ביקשתי חמישים.‬
‫לא נכון, אחי. מה פתאום?‬
‫אנחנו כבר חייבים עשרים אלף לפסיכית.‬
‫יהיה שיפוץ, צריך ציוד...‬ ‫-איך נחזיר לו?‬
‫מה קורה לך?‬
‫שני מיליון וחצי אירו, בנאדם.‬
‫הכול על הזין.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני באמת לא מכיר אותו?‬
‫המשפחה!‬ ‫-היי!‬
‫יוס!‬ ‫-מה נשמע?‬
‫ז'וזף, מה שלומך?‬ ‫-מה קורה?‬
‫אז אתם צריכים את הדוד יוס?‬ ‫-לא.‬
‫לא, אחי, אנחנו לא צריכים אותך.‬ ‫אבל אני שמח לראות אותך.‬
‫אמרת חמישים אלף, לא?‬
‫כן, אמרנו.‬ ‫-לא, ממש לא.‬
‫חבר'ה, תחליטו. אחד אומר כן,‬ ‫השני אומר לא. מה נסגר?‬
‫לא, ממש לא.‬ ‫-כן.‬
‫כן או לא?‬
‫אנחנו לא רוצים להטריח אותך.‬
‫הכסף שלי לא מספיק טוב בשבילך?‬
‫הכסף שלך נחמד מאוד, נהדר.‬
‫אבל אתה חלק מהמשפחה.‬
‫אתה אח של עלי ושל עאידה. זה מסובך.‬
‫למה הזכרת אותה?‬
‫מה?‬ ‫-אחותי.‬
‫למה אתה מדבר עליה?‬
‫כי היא אחותך.‬ ‫-אתה מנסה להתחיל איתי?‬
‫לא, למה אתה מתרגז?‬ ‫-לדפוק לך את התחת?‬
‫מה? תירגע.‬ ‫-למה אתה מדבר על אחותי?‬
‫ריקו!‬ ‫-לא, לא.‬
‫השתגעת?‬ ‫-למה אתה יורה עליו?‬
‫הכול בסדר, זה בצחוק.‬
‫יופי של קליעה.‬
‫הכול בסדר, אנחנו צוחקים.‬ ‫אני אגיד לכם משהו,‬
‫כשנתחיל לעבוד ביחד,‬ ‫אני רוצה שיהיה לנו כיף.‬
‫אני רוצה מתיחות, בדיחות...‬
‫אחי, בלי מתיחות! אין מצב!‬
‫הכול בסדר...‬ ‫-לא, לא!‬
‫סליחה, הוא חולה נפש.‬
‫טוב, הוא אמר לי שאתם צריכים חמישים אלף‬ ‫בשביל לפתוח עסק של גראס. נכון?‬
‫סיפרת לו?‬
‫לא היתה לי ברירה.‬ ‫-אבל...‬
‫ביקשתי חמישים אלף...‬ ‫-אתה מטומטם לגמרי?‬
‫די!‬
‫אני אסביר איך אני עובד בסכומים כאלה.‬
‫אני אתן לכם חמישים אלף עכשיו.‬
‫אני רוצה את הכסף בחזרה בעוד חודשיים,‬
‫בתוספת שלושים אחוז ריבית.‬
‫זה הרבה.‬ ‫-כן, אבל זה חוקי, אז תשתוק.‬
‫לא, אבל...‬
‫אז תשתוק.‬
‫אחר כך, כל יום איחור יעלה לכם אלפיים אירו.‬
‫זה הרבה.‬
‫שתוק.‬
‫ואחרי שבועיים, כמובן... ריקו!‬
‫לא!‬ ‫-לא!‬
‫בן זונה!‬ ‫-חרא!‬
‫אמרנו שתפסיק עם זה!‬ ‫-תשתקו.‬
‫די, אחי.‬
‫אני עוצר אותך כבר עכשיו.‬
‫כשהכסף שלי אצלך, אין יותר "אחי".‬
‫לא מעניין אותי. תפסיקו לירות עלינו.‬
‫מה תעשה לי?‬ ‫-מה?‬
‫קח את הכסף שלך ואת הבריונים שלך, ולך.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, תעוף מפה.‬
‫בטח, קל להשיג חמישים אלף תוך 48 שעות.‬
‫במיוחד עם פרצוף תחת כמו שלכם.‬
‫אל תדאג לנו.‬
‫חבל, כמעט השתחררת מהאטליז.‬
‫בואו, חבר'ה, זה בזבוז זמן.‬
‫בואו, אחים שלי.‬
‫חכו. עצור!‬
‫מה?‬
‫אנחנו מעוניינים.‬ ‫-מה?‬
‫מה, אחי?‬ ‫-מה אמרת?‬
‫אנחנו בעניין, הכול בסדר.‬
‫יופי.‬
‫הכול טוב.‬
‫כבר חשבתי...‬
‫שזאת בדיחה.‬
‫זין.‬
‫אבל כמו שכבר הסברתי לאוליבייה,‬
‫אסור שעלי יהיה מעורב בסיפור הזה.‬
‫מספיק לאמא שלי בן סורר אחד.‬
‫בסדר.‬
‫וכמובן‬
‫שאם תנסו לדפוק אותי,‬
‫אני נשבע לכם באמא שלי... ריקו!‬
‫בחייך!‬ ‫-עצור.‬
‫לא, עצור!‬ ‫-די, בחייך.‬
‫עצור.‬ ‫-אני צוחק.‬
‫אני נשבע באמא שלי, הוא זריז.‬
‫להתראות, פרצופי תחת.‬
‫לוקח לך הרבה זמן.‬ ‫-כן, הרבה.‬
‫אני נשבע לך שהכול פה.‬
‫לא.‬
‫את צוחקת?‬ ‫-יש פה עשרים אלף,‬
‫אבל אין אוליבייה.‬
‫קלם, אני חבר שלו, לא הסרסור שלו. הוא פנוי.‬
‫טוב מאוד, גם אני, גם אני.‬
‫מה את עושה?‬
‫כן, אבא, הכול בסדר?‬
‫אני בסדר, מותק.‬ ‫-את מבלפת.‬
‫ואת לא טובה בזה.‬
‫כן.‬ ‫-מה נשמע?‬
‫איך הולך עם בקשות הפטור?‬
‫הן לא מפסיקות להגיע, מותק. למה?‬
‫שמעתי על אטליז...‬ ‫-די.‬
‫אני מאוהבת.‬
‫אני יכול לארגן לך ארוחת ערב איתו.‬
‫בסדר, ארוחת...‬
‫כן, אבל אם הוא לא ירצה עוד משהו,‬ ‫זאת לא בעיה שלי.‬
‫ברור?‬
‫כן.‬
‫די לסחוט אותנו.‬
‫עשינו עסק. בכל אופן, לקינוח,‬
‫הוא יקבל משמש קטן,‬
‫אם אתה מבין את הכוונה.‬
‫ליצ'י.‬
‫סוכרייה קטנה למצוץ.‬ ‫-בסדר.‬
‫הבנתי.‬
‫אתה בטוח שזה בטיחותי?‬
‫אין לנו ברירה.‬
‫אחרת, כמות החשמל שנשתמש בה תסגיר אותנו.‬
‫במקרה של פעילות חשודה,‬ ‫חברת החשמל מודיעה למשטרה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אני חושב שהכול בסדר. תנסו.‬ ‫-בסדר.‬
‫בואי.‬ ‫-מה אתם עושים?‬
‫מתחברים לכבלים של חברת החשמל.‬
‫מעולה.‬
‫בואי, סבתא, בואי נלך לבדוק.‬
‫רגע.‬
‫אני צריך לדבר איתך.‬
‫ברגע זה?‬
‫כן, ברגע זה.‬
‫יש בעיה עם קלמנטין.‬ ‫-מה?‬
‫מה הפסיכית הזאת רוצה?‬
‫לאכול איתך ארוחת ערב.‬
‫אחרת הבקשה שלנו לא תתקבל.‬
‫יש קשיים טכניים.‬ ‫-מה עשית פה, אחי?‬
‫פישלתי.‬
‫בסדר. יודע מה?‬
‫היא מלחיצה אותי, אני לא רוצה לצאת איתה.‬
‫זאת רק ארוחת ערב. בחייך!‬
‫אני מכיר אותך.‬
‫מה הסיפור?‬
‫זאת ארוחת ערב רגילה, או עם תוספות?‬
‫לא.‬
‫ארוחת ערב רגילה... עם תוספות, כן.‬
‫חרא. יודע מה? בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫אני אוכל איתה ארוחת ערב.‬ ‫-כן.‬
‫נתנשק קצת...‬ ‫-לא.‬
‫כן, וזהו זה.‬ ‫-אוליב.‬
‫אתה חייב להמשיך עד הלגליזציה,‬ ‫אחרת יהיה סיוט.‬
‫השתגעת?‬
‫אתה חושב שאבזבז עליה שלושה חודשים מחיי?‬
‫אני מצטער. חייבת להיות דרך אחרת.‬
‫לעזאזל.‬
‫אתה צוחק? אף לקוח ב-48 שעות?‬
‫יוצא מהכלל. איפה היית?‬
‫היה לי מקרה חירום.‬
‫מקרה חירום?‬
‫אתה מפוטר.‬
‫רגע...‬
‫רגע, אל תדאג, אני אתאפס.‬
‫לא, נמאס לי לתמוך בך.‬
‫אני משלם לך, מגדל את הילד שלך,‬ ‫לוקח אותו לחופשות.‬
‫תפסיק לחלוב אותי.‬
‫תן לי את המפתח.‬
‫אני אעבוד לילות.‬
‫אני אשן בנמל התעופה. אני אגור שם.‬
‫תן לי את המפתח המזוין.‬
‫ז'וזף בא לדבר על ענייני עבודה,‬
‫ואז אני אבוא. רגע, הוא פה.‬
‫שעתיים בשביל להגיע...‬
‫אני יודעת. לקח לי זמן להתכונן.‬
‫סליחה, אני אחזור אליך.‬
‫להתכונן ל...?‬
‫ז'וזף לא אמר לך שאני באה לארוחה?‬
‫לא, הוא לא אמר לי.‬
‫טוב...‬
‫טוב, אז... אני פשוט אלך.‬
‫קלמנטין.‬ ‫-כן!‬
‫אם את כבר פה...‬ ‫-מגניב. הנה.‬
‫אני מקווה שהוא לא אמר שאני אוהבת אותך.‬
‫מה?‬
‫מה אמרת?‬
‫אמרתי...‬
‫טוב.‬
‫ברצינות, חביב הוא הכי טוב ביו-אף-סי כרגע.‬
‫על הקרקע אין לו מתחרים.‬ ‫-אנחנו מסכימים.‬
‫אבל הבעיטות והאגרופים שלו חלשים...‬
‫ראית איך הוא נתן נוק-אאוט למקגרגור?‬
‫טוב, בסדר...‬
‫את ממש מבינה בזה.‬ ‫-כן.‬
‫אני אוהבת אומנויות לחימה.‬
‫אני חגורה סגולה בג'יו ג'יטסו.‬
‫את צוחקת עליי?‬
‫ממש לא. אם אתה רוצה,‬
‫נרד לרצפה, ואני אחסל אותך תוך רגע.‬
‫את מלאת ביטחון.‬
‫ברור, אני אזיין אותך.‬
‫לא, אני אזיין אותך.‬ ‫-אני אזיין אותך.‬
‫אני אזיין אותך.‬ ‫-אני.‬
‫אני אזיין אותך.‬ ‫-בסדר.‬
‫אז מה?‬ ‫-זין, את לא עוזבת אותי.‬
‫חכי, אני אוריד אותך.‬
‫בסדר, תעזבי אותי.‬
‫אני לא מאמין.‬ ‫-בסדר.‬
‫סליחה.‬
‫זה הקטע שלך?‬
‫אולי.‬
‫בבקשה.‬
‫זין.‬
‫- ניסיון מקצועי -‬
‫"יולי 2016, פרידה."‬
‫היא עזבה אותי.‬
‫"ספטמבר 2016, התדרדרות קטלנית."‬ ‫-היה קשה.‬
‫- לאהובתי -‬
‫עאידה?‬
‫עשינו עסק, 1,300?‬
‫1,500 ויהיה בסדר.‬
‫אני צריך עזרה, זה כבד.‬ ‫-אני מנהל משא ומתן.‬
‫זה לא מספיק.‬
‫ואני דובר אנגלית.‬
‫אתה מדבר באנגלית?‬
‫סליחה?‬
‫אוי, חרא!‬
‫המים זורמים מכל הכיוונים.‬
‫השרירים שלי נקרעים!‬
‫אין סיכוי שזה יעבוד.‬
‫זין.‬
‫עשינו את זה!‬
‫חנות כל כך יפה‬
‫הפכה לכזה בלגן? לא ייאמן.‬
‫פישלתי.‬
‫איך הצלחת לעשות כזה בלגן לבד?‬
‫אני צריך לשכור אנשים שיסיימו את העבודה.‬
‫אבל יש לי בעיות...‬
‫עשרת אלפים.‬
‫מה?‬ ‫-אני צריך עשרת אלפים.‬
‫כן, עשרת אלפים.‬
‫תבקש מהמשפחה שלך, כי אני...‬
‫אני לא יכול לספר לאף אחד מהמשפחה.‬ ‫הם אפילו לא יודעים שזה קרה.‬
‫זאת היתה אמורה להיות הפתעה.‬
‫הפתעה נפלאה.‬
‫אני מבולבל לגמרי מאז שבנה נפטרה.‬
‫אל תבכה.‬
‫הכול יהיה בסדר.‬
‫אתה שובר לי את הלב.‬
‫עישנת את כל זה?‬
‫כן.‬ ‫-אתה הורג את עצמך. השתגעת?‬
‫אני מאבד את זה, אתה חייב לעזור לי.‬
‫תעזור לי, בבקשה!‬
‫טוב.‬
‫אני אעזור לך.‬
‫אבל אני לא אתן לך כסף.‬
‫אני אתן לך זהב.‬
‫מצאתי אותן מאחור,‬
‫מאחורי הלוחות.‬
‫אמא שלכם אהבה לצייר.‬
‫עיניה נצצו כמו כוכבים.‬
‫אבל ידיה היו מלאות בחרא.‬
‫לרגע נבהלתי.‬
‫כי כולנו מסכימים‬
‫שזאת זוועה.‬ ‫-לא, התחתון יפה.‬
‫נכנסתי לדיכאון כשראיתי אותם.‬
‫זה אסון, הציור הכחול...‬ ‫-תשכחו מזה.‬
‫הכול בסדר, אחי?‬
‫מספיק, אחי.‬
‫אני בא לעבוד כאן.‬
‫זה לא אפשרי.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני מבין.‬
‫כשאספר לעאידה,‬ ‫היא תשמח לדעת מה אתם עושים פה.‬
‫רגע...‬
‫אתה רציני?‬
‫כן.‬
‫בוא.‬
‫ברוך הבא.‬
‫עלי, אם אתה כבר פה,‬
‫תכיר את הגראס-סטרמה שלנו.‬
‫גראס-סטרמה? זה שם טוב.‬
‫לחיי לודמילה, כולנו נשיר מזל טוב‬
‫ערב טוב, משטרה ארצית.‬
‫ערב טוב.‬
‫רק רציתי להודיע לכם שתראו אותנו הרבה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫בקרוב, המטווח בבניין הסמוך‬ ‫יהיה המטווח המשטרתי הרשמי.‬
‫וואו.‬
‫אל תדאגי, אנחנו יורים רק במטרות.‬
‫ובאנשים רעים.‬
‫לא תהיה לכם בעיה.‬ ‫-מעולה.‬
‫אני אלך, אני רואה שאת מארחת משפחה.‬
‫אנחנו חוגגים.‬
‫טוב, אז נתראה בסביבה.‬ ‫-כן, נתראה.‬
‫להתראות, לילה טוב. תודה.‬ ‫-לילה טוב. להתראות.‬
‫טוב... אכלנו אותה.‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬