‎Ce dracu’ e și asta?
‎MĂCELĂRIA HAZAN
‎Pare să fie o problemă, nu?
‎- Da, e... ‎- Asta nu e a mea.
‎- Nu vă aparține ce e în camionul dv.? ‎- Ba da. Păi, nu...
‎Nu, purceii sunt ai mei.
‎De mult îți spun că e cazul să evoluăm.
‎E nevoie de o schimbare de paradigmă.
‎Acesta este viitorul.
‎Porcul cușer.
‎Țin legătura cu marele rabin din Paris, ‎care e încântat.
‎Vrea 50 de bucăți luni, la prima oră.
‎- E o nebunie. ‎- Domnule...
‎Porcii vă aparțin sau nu?
‎- Da. ‎- Desigur.
‎Era o surpriză pentru tata. ‎Ați stricat tot.
‎Nu e vina voastră în totalitate.
‎Vă faceți meseria doar. Bravo!
‎- Dar... ‎- Nu înțeleg nimic.
‎Joseph are dreptate.
‎E doar că... Modificarea genetică ‎a picioarelor e complicată.
‎- Exact. ‎- Ăsta e viitorul.
‎Dacă aveți ceva bani, investiți în asta.
‎S-a terminat cu Bitcoinul, gata.
‎Către toate echipajele, un jaf...
‎Bine, în regulă.
‎Nu vă mai reținem.
‎Gata.
‎- Seară bună! ‎- Seară bună!
‎- Seară bună, domnilor! ‎- Seară bună!
‎Fir-ar!
‎- Așteaptă să plece! Așa! ‎- Ai fost tare, Jo!
‎- Ce-i cu purceii? ‎- Nu.
‎- Ce-s ăia? ‎- Nu mă întreba pe mine.
‎- Aure! ‎- Ce-i cu purceii?
‎- Păi... ‎- Nu e vina lui Aure, ci a mea.
‎Ce?
‎Am cumpărat butași de canabis ‎de 10.000 de euro.
‎- Incredibil! ‎- De necrezut!
‎Nu știam că Yohan îi bagă în porci.
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Merită să ne gândim. Butașii sunt aici.
‎Poate că e de bine.
‎Asta ți se pare ție că e de bine?
‎Și închisoarea e ceva de bine?
‎Ușor, brută! Sunt fragile.
‎De ce vă băgați toți?
‎E afacerea mea și a lui Enrico. Punct.
‎Scuză-mă, dar ce afacere aveți voi acum?
‎Dacă nu îi plantați acum și legea trece,
‎o să puteți vinde ‎doar cârnați și pastramă.
‎Două milioane jumate.
‎Ce?
‎Am calculat greșit, sunt 2,5 milioane.
‎Dacă bunica sădește butașii de patru ori
‎și dacă amenajăm hambarul fără probleme,
‎prima recoltă ar trebui să ne aducă ‎2,5 milioane de euro.
‎Da.
‎Două milioane și jumătate.
‎Bun.
‎Tată, ascultă-mă.
‎- Ce? ‎- Suntem de acord toți că tu ești șeful.
‎E și Enrico, dar tu ești șeful.
‎Da? Eu zic că ar fi păcat
‎să nu lucrăm în familie.
‎Îți propun ‎să ne împărțim responsabilitățile.
‎Tu te vei ocupa de magazin.
‎Tu ești vizionarul.
‎Te vei interesa cât costă ‎să reamenajezi magazinul pe placul tău.
‎Bunica și Aure se vor ocupa de producție.
‎Bunica se pricepe la grădinărit ‎și Aure e bună la gestiune.
‎Eu și Olive vom căuta bani ‎ca să punem afacerea pe picioare.
‎Înțelegi?
‎- Ce părere ai? ‎- Cum adică?
‎Ce părere vrei să am?
‎Nu am nicio părere ‎până nu vorbesc cu Enrico.
‎Unde e? E aici?
‎Rahat...
‎Nu e bine deloc.
‎Nu e bine.
‎Haide. Lasă televizorul.
‎Ce mai faci? Sunt bune măslinele, Enrico? ‎Au gust de trădare?
‎De unde până unde faci afacerea ‎jumi-juma cu tata?
‎Ce mai e și asta? Nu-mi place.
‎Îmi pare rău, m-a luat valul.
‎E vina voastră. ‎Ați zis că-s țigări normale, nu droguri.
‎Am fost o epavă!
‎Când am ajuns acasă,
‎a trebuit să mă sui pe un scaun
‎ca să opresc tavanul ‎să se învârtă deasupra.
‎- Corect. ‎- Apropo...
‎O să-l sun pe tatăl tău.
‎- Da. ‎- Îi spun că a fost o neînțelegere
‎și că ies cu totul din afacere.
‎Nu, Enrico. Nu se poate să ieși de tot.
‎Tata crede că te-a trimis mama.
‎Dacă ieși din afacere, o ia razna.
‎E prea complicat, eu mă retrag.
‎Enrico...
‎Dacă rămâi,
‎îți dăm 2%.
‎- Doi la sută? ‎- Da.
‎Sunteți amabili.
‎Vă bateți joc de mine.
‎Nu mă respectați. Mă insultați.
‎Stai puțin, calmează-te!
‎Vorbim de 50.000 de euro în primul an.
‎Cincizeci de mii?
‎- Da, 50.000. ‎- Da, 50.000.
‎- În primul an? ‎- Da!
‎La dracu’, e un venit frumușel!
‎Deci?
‎- Sunt de acord. ‎- Excelent!
‎De acum încolo, gata cu jocurile.
‎Discutăm serios.
‎Mai mult decât serios.
‎- Bine. ‎- Stați!
‎Rămâne stabilit pentru albumul nou, da?
‎Desigur.
‎Lucrăm la el de zor.
‎Îmi faceți o mică demonstrație?
‎- Nouă ne place asta. ‎- Hai!
‎Am făcut asta deja.
‎E introul... E mai lung, dar...
‎Soarele lui Constantine este o minune
‎O rază în fața ochilor
‎Ce cântec frumos ‎Ce frumos
‎Ce cântec frumos
‎Ce frumos
‎Solul e deja umed,
‎așa că pun doar jumătate ‎din cantitatea de apă recomandată.
‎Fix ca la roșii.
‎- .‎..față de normal. ‎- Da?
‎Ai pus vreodată roșii?
‎- ...udăm... ‎- Nu.
‎Pun ghivecele sub lămpi
‎în ciclu de 18 cu 6.
‎TOMOKO: NU-MI MAI SCRIE
‎Optsprezece ore de lumină, ‎șase ore de întuneric.
‎Las-o pe scârba de Tomoko.
‎Nu am chef să vorbesc despre ea.
‎Gândește-te la ce nu-ți plăcea la ea.
‎Sexul era bun?
‎Da, era excelent.
‎Eu nu te întreb de bunicul.
‎Pot să-ți spun. Era slab la pat.
‎E groaznic. Cum ai suportat?
‎M-am descurcat.
‎- Serios? Perverso! ‎- Da.
‎Vino încoace!
‎Vino, copilă!
‎Dă-mi un pupic.
‎Nu pot să cred că i-ai zis.
‎Trebuia să-i spui tu înainte.
‎Aveam de gând, jur.
‎Ce-ați căutat la Amsterdam?
‎Am fost cu tata, cu treburi.
‎Ce treburi?
‎Tu ce crezi?
‎Legate de carne.
‎Carne?
‎Aure a ratat zborul, Ali a dat ‎peste mafia olandeză, nu înțeleg nimic.
‎E normal, nu ți-a explicat nimeni. ‎O voi face eu.
‎- Ascult. ‎- E foarte simplu.
‎Tata s-a văzut cu Enrico Macias...
‎Dacă nu asculți, plec.
‎S-a văzut cu Enrico în măcelărie.
‎S-au înțeles bine, ‎au discutat despre Constantine...
‎Dintr-una în alta, tata, ‎mi-e și jenă să spun,
‎a vrut să dea la buci la Amsterdam.
‎Pe scurt, tata s-a combinat cu o curvă
‎care i-a adus mafia pe cap.
‎Bine, cară-te.
‎Iubito, e adevărul!
‎- Afară! ‎- Așa e.
‎- Crede-mă. ‎- Nu pot.
‎Vreau mai mult.
‎Și eu vreau, crede-mă!
‎Eu încerc mereu și...
‎Fir-ar, e Olive. ‎Trebuie să răspund, scuze.
‎Frate, spune repede. ‎Urmează să merg mai departe.
‎Ce? Ce vrea?
‎Să mă vadă?
‎Excelent. Vorbim mai târziu. ‎Super, frate. Bine, pa!
‎Trebuie să plec.
‎Îmi pare rău.
‎Nu e nevoie, voiam să pleci.
‎Nu face asta, e o prostie.
‎Nu am terminat. Mai vorbim.
‎- Ba da. ‎- Nu.
‎Nu, nu s-a terminat.
‎Toată povestea asta e o prostie.
‎Într-o bună zi, vom râde de asta.
‎Vom râde așa de tare,
‎tare de tot, crede-mă,
‎încât oamenii ne vor spune ‎să nu mai râdem atât,
‎că îi deranjăm. Revin repede.
‎Scuze, Clém, dar nu poți rămâne aici. ‎E laborator.
‎E o chestiune de igienă.
‎- Scuze. ‎- Nu ți-e rușine să vinzi carne?
‎Animalele suferă.
‎Cine e?
‎Am venit! Salut!
‎La fix. Mă duc la Gilbert pentru estimări. ‎Preiei tu treaba?
‎- Bine. ‎- Scuze, Gérard.
‎- Ce mai faci? ‎- Da.
‎Salut!
‎Tatăl tău e simpatic.
‎- Așa e. ‎- E simpatic.
‎Am o veste bună și una proastă.
‎- Începe cu cea proastă. ‎- Bine.
‎Bine. Vestea bună...
‎Legalizarea merge bine, ‎v-am obținut o întâlnire la minister.
‎- Excelent. Bravo! ‎- Fabulos, nu?
‎Vestea proastă e că tot nu am primit...
‎- Da! Banii. ‎- Ce?
‎E vorba de bani.
‎Uite-i.
‎- Opt mii, restul vin curând. ‎- Banii, da. Dar nu.
‎Dacă nu sunt toți, păstrați-i.
‎Să nu umblăm cu jumătăți de măsură.
‎- Bine. ‎- Vreau totul în 48 de ore.
‎- Ce? ‎- Da, înțeleg.
‎- Totul. ‎- Totul.
‎- Toți banii, Olivier. ‎- Am înțeles.
‎Vrei să luăm masa?
‎Eu?
‎Nu, tu.
‎Adică eu?
‎Da.
‎Te uitai fix în mijloc.
‎- Vrei să... ‎- Nu pot.
‎Nici eu.
‎Atunci de ce ai întrebat?
‎Bine, la ce oră?
‎Ți-am zis că nu pot.
‎Excelent, e bine.
‎Nu înțeleg.
‎Nici eu.
‎Ne vedem mai târziu.
‎- Pe mai târziu. ‎- Ciao!
‎- E nebună de legat. ‎- Da.
‎Dar avem nevoie de ea ‎și trebuie să găsim banii.
‎Fii mai drăguț cu ea. ‎Ai fost cam enervant.
‎- Eu... Nu, frate. ‎- Ba da, crede-mă.
‎Fumezi de mult?
‎M-am apucat din cauza articulațiilor.
‎Și am continuat.
‎Mă relaxează.
‎Mă destinde.
‎Mărturisesc că...
‎mă simt bine.
‎Am nevoie. Toți mă exasperează.
‎Da. Spune-mi...
‎Cunoști pe cineva care...
‎Cineva care face renovări?
‎Vrem să refacem...
‎Îmi place comoda aia.
‎Vrem să...
‎renovăm...
‎măcelăria.
‎Nu apela la antreprenori.
‎Sunt absolut groaznici.
‎- Ai dreptate. ‎- Au vrut să mă jupoaie pentru verandă.
‎Până la urmă, am făcut-o singur.
‎De zece ori mai ieftin.
‎Asta o să fac.
‎Mă cred toți un ratat.
‎Magazinul de iarbă...
‎va fi dulce de tot.
‎O să-i dau pe spate.
‎- O mie. ‎- O mie.
‎Știu că ții mereu bani la ciorap.
‎Lasă-mă-n pace. ‎Am pierdut totul, nu mai am nimic.
‎- Ești pe barba ta. ‎- Fir-ar...
‎Crezi că o pot ruga pe bunica? ‎Poate că are bani la saltea.
‎Am investit tot și nu sunt surdă.
‎- Ai auzit. ‎- Scuze, bunico.
‎Nu ai nimic?
‎- Un depozit, ceva? ‎- Las-o baltă!
‎Nu are bani și nici eu. ‎Lasă-mă-n pace și descurcă-te.
‎- Sictir! ‎- Calmează-te!
‎- Sunt calmă. ‎- Nu-mi vorbi așa!
‎Ești ofticată din cauza bascheților, ‎dar calmează-te.
‎N-are legătură cu asta.
‎Vorbește cu ea.
‎Bine.
‎Ce?
‎Ce s-a întâmplat?
‎- Mi-a dat papucii. ‎- Nu cred.
‎- Ba da. ‎- Îmi pare rău.
‎Nici nu știam că ai prieten.
‎Nu era bărbat.
‎Bine.
‎Da.
‎Nu te mint, am bănuit ceva.
‎Sigur.
‎E-n regulă.
‎Nu-ți face griji.
‎Bunica știe?
‎- Știe? ‎- Dacă știe?
‎Știai?
‎Știam.
‎Aveți secrete, văd. Tata e la curent?
‎În niciun caz.
‎Nu vreau să-i spun încă.
‎Ar fi momentul, suntem în 2019.
‎Îi spun când decid eu.
‎Mersi.
‎Și relația mea cu Aïda merge prost.
‎- Știu. ‎- Nu avem noroc la femei.
‎Asta a fost bună.
‎- Au trecut trei ore! ‎- M-ai sunat în ultima clipă.
‎- Ești de groază. ‎- Stai jos, că vine.
‎- Cine e? ‎- Lasă.
‎E singurul care a acceptat ‎să ne împrumute bani.
‎Ne dă 20.000?
‎Am cerut 50.
‎Nu se poate. De ce?
‎Îi datorăm deja 20.000 nebunei.
‎- Sunt renovări, echipamente... ‎- De unde-i dăm înapoi?
‎Ești prost?
‎Două milioane și jumătate, mă.
‎- Ce mă-sa? ‎- Asta așa e.
‎Sigur nu-l cunosc?
‎- Familia! ‎- Salut!
‎- Youss! ‎- Ce mai faci?
‎- Joseph, ce mai faci? ‎- Care-i treaba?
‎Ai nevoie de unchiul Youss?
‎Nu, frate. Dar mă bucur să te văd.
‎Ai zis ceva de 50.000.
‎- Da. Am zis. ‎- Deloc.
‎Hotărâți-vă. Unul spune da, ‎altul spune nu. Care-i treaba?
‎- Deloc. ‎- Ba da.
‎Da sau nu?
‎Nu vrem să te deranjăm cu asta.
‎Banii mei nu sunt buni pentru tine?
‎Glumești? Banii tăi sunt minunați.
‎Doar că tu faci parte din familie.
‎Ești frate cu Ali și Aïda. E complicat.
‎Ce legătură are Aïda?
‎- Ce? ‎- Sora mea.
‎De ce vorbești despre ea?
‎Pentru că e sora ta.
‎Mă iei de prost?
‎Nu. De ce te enervezi?
‎Să ți-o trag?
‎- Ce? Calmează-te! ‎- De ce aduci vorba de ea?
‎- Rico! ‎- Nu!
‎- Ești nebun? ‎- De ce tragi în el?
‎E-n regulă, mai râdem și noi.
‎A fost o frumusețe.
‎Glumim și noi. Ascultați...
‎Dacă vom lucra împreună, vreau glume.
‎Vreau bancuri porcoase, jocuri de cuvinte.
‎Fără bancuri porcoase!
‎- E-n regulă. ‎- Nu!
‎Pardon. E bolnav ăsta.
‎Ca să fiu sincer, mi-a zis
‎că ai nevoie de 50.000 ‎pentru afacerea cu iarbă.
‎I-ai spus?
‎N-am avut de ales.
‎- Am cerut 50... ‎- Dar nu ai creier?
‎Termină!
‎Iată cum procedez eu cu sume din astea.
‎Vă dau 50.000 acum.
‎Îi vreau pe toți înapoi în două luni.
‎Cu 30% dobândă.
‎- E mult. ‎- Da, dar e legal. Mai taci.
‎Nu, dar...
‎Taci din gură.
‎Fiecare zi de întârziere atrage ‎penalități de 2.000 de euro.
‎E mult.
‎Taci din gură.
‎Evident, peste o săptămână ‎de întârziere... Rico!
‎- Nu! ‎- Nu!
‎- Căca-m-aș! ‎- Rahat!
‎- Am zis să termini! ‎- Taci!
‎Termină, frate!
‎O să te opresc puțin.
‎Când e vorba de banii mei, ‎nu mă lua cu „frate”.
‎Mă doare-n cur! Nu mai trage!
‎- Ce o să faci? ‎- Ce?
‎Ia-ți banii și oamenii și pleacă!
‎- Pe bune? ‎- Afară!
‎Doar e ușor să faci rost ‎de 50.000 de euro în 48 de ore.
‎Mai ales când sunteți doi capsomani.
‎Nu-ți face griji.
‎Păcat, erai pe cale să scapi de măcelărie.
‎Hai, să mergem! Ne pierdem timpul.
‎Să mergem.
‎Stați!
‎Ce?
‎- Mergem cu tine. ‎- Ce?
‎- Ce-ai zis, frate? ‎- Ce-ai zis?
‎Mergem cu tine, gata.
‎Bun așa.
‎E perfect.
‎Mă gândeam...
‎E caterincă.
‎Pe dracu’.
‎Așa cum i-am explicat lui Olivier,
‎Ali nu trebuie băgat în treaba asta.
‎E suficient un fiu delincvent pentru mama.
‎Bine.
‎Și, desigur,
‎dacă încercați să-mi dați țeapă,
‎jur pe viața mamei... Rico!
‎- Haide! ‎- Nu!
‎- Nu, stai. ‎- Haide...
‎- Stop! ‎- Glumesc.
‎E iute de mână.
‎Hai, pa!
‎- Durează ceva. ‎- Într-adevăr.
‎Ai aici tot ce-am discutat.
‎Ba nu.
‎- Glumești? ‎- Sunt cei 20.000 de euro.
‎Dar nu și Olivier.
‎Clém, îi sunt amic, nu pește. ‎Face ce vrea.
‎Prea bine. Și eu la fel.
‎Ce faci?
‎Da, tată. Ce mai faci?
‎- Sunt bine, draga mea. ‎- Cacealma.
‎Nu te pricepi deloc.
‎- Da. ‎-‎ Ce e?
‎Vin dosare pentru derogare?
‎Vin încontinuu, scumpo. De ce?
‎- Am auzit... ‎- Termină!
‎M-am îndrăgostit.
‎Îți pot aranja o cină cu el.
‎- Bine, o cină... ‎- Dar, dacă nu vrea mai mult,
‎nu e problema mea.
‎E clar?
‎Da.
‎Și termină cu șantajele.
‎S-a făcut. La desert,
‎o să primească piersicuță.
‎Dacă mă înțelegi.
‎Un lici.
‎- O bomboană de supt. ‎- Am înțeles.
‎M-am prins.
‎Ești sigur că nu e periculos, Olive?
‎Nu avem de ales.
‎Altfel, consumul ne va da de gol.
‎În caz de activitate suspectă, ‎compania va chema poliția.
‎- Serios? ‎- Da.
‎- Cred că e bine. Încearcă! ‎- Bine.
‎- Hai! ‎- Ce faceți?
‎Ne conectăm ilegal la curent.
‎Excelent.
‎Hai să verificăm, bunico!
‎Așteaptă!
‎Vreau să vorbesc cu tine.
‎Acum?
‎Da, acum.
‎- Avem o problemă cu Clémentine. ‎- Ce?
‎Ce mai vrea nebuna aia?
‎Să ia cina cu tine.
‎Altfel, nu înaintează dosarul.
‎- Probleme tehnice. ‎- Ce-ai făcut, frate?
‎Am scrântit-o.
‎E-n regulă. Știi ceva?
‎Mă sperie fata aia, ‎nu vreau să iau cina cu ea.
‎E doar o cină. Haide!
‎Te cunosc.
‎Care-i treaba?
‎E o cină normală sau cu ceva în plus?
‎Nu...
‎E o cină normală... cu ceva în plus.
‎Futu-i... Știi ceva? Bine.
‎Bine.
‎- O să iau cina cu ea. ‎- Da.
‎- Ne luăm limba-n gură... ‎- Nu.
‎- Și apoi gata. ‎- Olive...
‎Trebuie să stai cu ea ‎până la legalizare, altfel iese prost.
‎Ești nebun?
‎Crezi că-mi pierd ‎trei luni din viață cu ea?
‎Îmi pare rău. ‎Trebuie să existe altă soluție.
‎Băga-mi-aș!
‎Faci mișto de mine? ‎Niciun client în 48 de ore?
‎E incredibil. Unde ai fost?
‎Am avut o urgență.
‎O urgență?
‎Ești concediat.
‎Stai...
‎Stai. Nu-ți face griji, că mă adun.
‎Nu te mai sponsorizez.
‎Te plătesc, ‎îți cresc copilul, îl iau în vacanță.
‎Profiți de mine.
‎Dă-mi cheile.
‎O să lucrez nopțile.
‎O să dorm la aeroport, mă mut acolo.
‎Dă-mi cheile alea!
‎Joseph vine să discutăm afaceri.
‎Apoi trec pe la tine. Așteaptă, a venit.
‎Două ore ca să ajungi...
‎Știu. A durat ceva să mă fac frumoasă.
‎Scuză-mă, te sun eu înapoi.
‎Să te faci frumoasă pentru...
‎Nu ți-a spus Joseph că vin?
‎Nu, nu mi-a zis nimic.
‎Păi...
‎Bine. Atunci plec.
‎- Clémentine! ‎- Da?
‎- Dacă tot ai venit... ‎- Marfă. Ține.
‎Sper că nu ți-a zis că te iubesc.
‎Ce?
‎Ce ai zis?
‎Am zis...
‎Păi...
‎Khabib e cel mai bun din UFC.
‎- La sol, e imbatabil. ‎- De acord.
‎Dar nu are picioare și pumni...
‎Ai văzut când l-a pus jos pe McGregor?
‎Bine...
‎- Știi multe despre asta. ‎- Da.
‎Îmi plac artele marțiale.
‎Am centura mov la jiu-jitsu.
‎Faci mișto de mine?
‎Deloc. Dacă vrei,
‎ne punem pe jos ‎și te las lat în două secunde.
‎Ești sigură pe tine.
‎Normal, te fac praf.
‎- Eu te fac praf. ‎- Eu te fac praf.
‎- Ba eu. ‎- Ba eu.
‎- Bine.
‎- Cum e? ‎- Dă-te de pe mine!
‎Stai, că te pun jos.
‎Bine. Dă-mi drumul!
‎- Nu-mi vine să cred. ‎- Bine.
‎Pardon.
‎Așa îți place.
‎Poate...
‎Te rog...
‎Futu-i!
‎EXPERIENȚĂ
‎„Iulie 2016, despărțire amoroasă.”
‎M-a părăsit.
‎- „Septembrie 2016, reșută catastrofală.” ‎- A fost greu.
‎PENTRU DRAGOSTEA MEA
‎Aïda?
‎Ne înțelegem la 1.300?
‎Hai să zicem 1.500.
‎- Am nevoie de ajutor, e greu. ‎- Negociez.
‎Nu e suficient.
‎Și vorbesc engleza.
‎Vorbești engleza?
‎Poftim?
‎La naiba!
‎Curge peste tot!
‎Fibrele mele musculare!
‎Nu va merge în veci.
‎Futu-i...
‎Am reușit!
‎Un magazin așa frumos,
‎ajuns în halul ăsta? E incredibil.
‎Am făcut o tâmpenie.
‎Cum ai putut face mizeria asta ‎de unul singur?
‎Trebuie să angajez oameni care să termine.
‎Dar am probleme...
‎Zece mii.
‎- Ce? ‎- Am nevoie de zece mii.
‎Da, 10.000.
‎Apelează la familie, fiindcă eu...
‎Nu pot spune asta familiei. ‎Ei nici nu știu că fac asta.
‎Trebuia să fie o surpriză.
‎E o surpriză frumoasă.
‎De când a murit Béné, ‎nu reușesc să mă adun.
‎Nu plânge.
‎O să fie bine, o să vezi.
‎Mi se rupe inima.
‎Tu ai fumat toate astea?
‎- Da. ‎- Ești nebun? Vrei să mori?
‎Fac numai prostii. Trebuie să mă ajuți.
‎Ajută-mă, te implor!
‎Bine.
‎O să te ajut.
‎Dar n-o să-ți dau bani.
‎Îți dau aur.
‎Le-am găsit în spate,
‎erau după scânduri.
‎Mama voastră adora să picteze.
‎Îi scânteiau ochii.
‎Dar mâini de mămăligă.
‎M-ai speriat pentru o clipă.
‎Cred că suntem cu toții de acord
‎- ...că sunt praf. ‎- Cel de jos e bun.
‎M-au deprimat complet.
‎- Ăsta e un dezastru, cel albastru... ‎- Las-o baltă.
‎Ești bine, frate?
‎Nu, frate.
‎Vreau ceva de muncă.
‎Imposibil.
‎Îmi pare rău.
‎Înțeleg.
‎Aïda va fi încântată să afle ce faci aici.
‎Stai...
‎Pe bune?
‎Da.
‎Haide...
‎Vino.
‎Bun venit!
‎Ali, dacă tot ești aici,
‎îți prezint Pastraweed.
‎E un nume bun.
‎Pentru Ludmila, să cântăm toți Mazel tov
‎Bună seara, poliția națională.
‎Bună seara.
‎Voiam să vă anunț ‎că veți vedea mulți colegi.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Alături va fi poligonul de tragere ‎oficial al jandarmeriei.
‎Serios?
‎Nu vă speriați, tragem doar la țintă.
‎Sau în oameni răi.
‎- Sunteți în siguranță. ‎- Excelent!
‎Vă las, văd că sunteți în familie.
‎Sărbătorim.
‎- Ne mai vedem. ‎- Da, ne mai vedem.
‎- O seară plăcută! Mulțumesc. ‎- Noapte bună. Pa!
‎Deci... e o catastrofă.
‎Subtitrarea: Cristian Drăghici